Провадження по справі № 1-кп/522/2868/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001964 від 27.08.2021 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого, одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001964 від 27.08.2021 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акту 09.08.2021 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , перебував у дворі житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , супроводжуючи робітників, які перевозили двигун від невстановленого механізму із підвального приміщення будинку. В цей час мешканка зазначеного будинку Ярова ОСОБА_6 підійшла до зазначених робітників, з метою з`ясування походження зазначеного двигуна. Однак у зазначену розмову втрутився ОСОБА_3 , який з ОСОБА_7 тривалий час перебував у неприязних відносинах, у зв`язку з численними конфліктними ситуаціями між ними з приводу спільного користування підсобними приміщеннями зазначеного будинку. Під час чергового з`ясування стосунків з вказаного приводу у ОСОБА_3 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 через помсту за триваючі взаємні образи.

Діючи з вказаною метою ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 раптово для потерпілої наніс їй удар рукою у тулуб та почав викручувати їй ліву руку у тому числі викручуючи їй 3-й палець лівої кисті, а через те, що потерпіла намагалась вирватись, схватив її за шию та декілька разів (не менше 4-х) з силою штовхнув її на стінку внаслідок чого потерпіла декілька разів вдарилась головою об стіну житлового будинку.

Зазначеними навмисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови потиличної ділянки, садно 3-го пальця лівої кисті руки, які згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) в своїй сукупності відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001964 від 27.08.2021 року, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження стосовно нього, на підставі ст. 49 КК України. Обвинувачений зазначив, що наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі та на закритті кримінального провадження він наполягає.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась.

Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження № 51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК України).

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, частиною п. 1 ч. 1 статті 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до категорії проступків, та з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є проступком.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце 09.08.2021 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що строки давності розгляду даного кримінального провадження за вказаною вище статтею КК України станом на дату подання клопотання обвинуваченим закінчились.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів того, що передбачені частинами 2, 3 ст. 49 КК України строки давності у даному кримінальному провадженні переривалися чи були зупинені.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 у розшуку не перебував.

Таким чином, суд доходить висновку про сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно наданої прокурором вимоги щодо наявності чи відсутності судимостей, станом на 21.08.2024 року ОСОБА_3 , до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд у своїй постанові від 26.03.2020 року (судова справа №730/67/16).

Враховуючи наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, рівності перед законом і судом, перевіривши законність заявленого клопотання, згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі вимог ст. 49 КК України, роз`яснивши учасникам провадження наслідки такого звільнення, кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується останній, на момент вчинення кримінального правопорушення був проступком, (з урахуванням останньої редакції ст. 12 КК України (№ 2617-VIII від 22.11.2018), наразі є проступком, та з моменту його вчинення минуло більше двох років; перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався; суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України і, відповідно, закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 2 ст. 125 КК України.

Подані стороною захисту під час судового розгляду даного кримінального провадження клопотання: про вилучення з матеріалів кримінального провадження недопустимих доказів, про притягнення до кримінально відповідальності свідка ОСОБА_8 , про виклик та допит свідків, та закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю події і складу кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, - захисник та обвинувачений просили залишити без розгляду.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати у даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49, 125 КК України, ст. 100, 284, 285, 286, 288, 369, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001964 від 27.08.2021 року, за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001964 від 27.08.2021 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити, на підставі п.1.ч.2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази:

- DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_9