Справа № 466/8068/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/884/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

встановила:

цією ухвалою кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення у справі приватного обвинувачення.

В апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що з матеріалів справи не вбачається, що потерпілий при поданні заяви про закриття провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення усвідомлював наслідки подання такої заяви в силу того, що головуючий не роз`яснив потерпілому наслідки відмови від приватного обвинувачення, а прокурор не переконався у дотриманні прав та інтересів потерпілого, що в сукупності становить істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.

Стверджує, що намір подати заяву про відмову від приватного обвинувачення виник у потерпілого на підставі та лише виключно за умов дотримання домовленості із обвинуваченим, за якою потерпілий ОСОБА_9 повинен був подати таку заяву у справі №466/8068/24 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а ОСОБА_7 в свою чергу повинен був подати аналогічну заяву у справі №466/8064/24, де він є потерпілим, а ОСОБА_9 обвинуваченим за ч.1 ст.125 КК України.

Вважає, що ОСОБА_7 скориставшись довірою ОСОБА_9 , спробував уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, одночасно притягнувши ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності в силу особливостей, встановлених для розгляду справи у формі приватного обвинуваченого.

При апеляційному розгляді справи прокурор та обвинувачений заперечили апеляційну скаргу, як необґрунтовану та безпідставну.

Потерпілий та його представник підтримали апеляційну скаргу, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи, та просили таку задоволити.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримані.

Так, відповідно до обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_7 , 24.07.2024 близько 08:05 год., перебуваючи на об`єкті незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив потерпілому згідно висновку судово-медичного експерта №557 від 31.07.2024 тілесне ушкодження у вигляді садна на слизовій оболонці верхньої губи, яке відноситься до легкого ступеня тяжкості.

06.08.2024 у підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 подав письмову заяву про відмову від обвинувачення у цьому кримінальному провадженні та закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК.

Згідно з п. 7 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення під час судового провадження, з постановленням судом ухвали про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України - кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі, статті 125 КК України.

Таким чином, наявність перелічених умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

При цьому, вимогами ст.ст.284,314,477 КПК України не передбачено обов`язків суду чи прокурора встановлювати мотиви, з яких потерпілий відмовляється від приватного обвинувачення. Також не вимагається роз`яснення наслідків такої відмови і перевірка правильності їх розуміння сторонами.

Отже, рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

У апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для визнання рішення суду про закриття кримінального провадження незаконним.

Так, у своїй заяві потерпілий ОСОБА_9 висловив перед судом єдине прохання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у цьому провадженні у формі приватного обвинувачення (т.1 а.с.15), яку в судовому засіданні 06.08.2024 підтримав і вкотре висловився про закриття вказаного кримінального провадження (т.1 а.с.18). Окрім того, цього ж дня потерпілий у районному суді отримав пам`ятку про його процесуальні права, що підтверджується наданою ним розпискою (т.1 а.с.13).

Таким чином наведене викликає обґрунтований сумнів у тому, що потерпілий просив суд закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 і одночасно не розумів змісту та наслідків такого закриття.

Отже за вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого та скасування ухвали, якою закрито кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення стосовно ОСОБА_7 у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

постановила:

апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді