Справа № 953/7573/24
н/п 1-кс/953/7056/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000710 від 13.06.2023 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця смт. Арбузинки Миколаївської області, з базовою середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , що не є депутатом, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.201 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2024 до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000710 від 13.06.2023 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.201 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Управління СБУ в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000710 від 13.06.2023 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , являючись громадянином України, що проживає в буд. АДРЕСА_3 , будучи працездатним, але ніде не працюючим та, не маючи постійного джерела доходу, визначив для себе вчинення злочинів, пов`язаних з контрабандою культурних цінностей, як джерело доходу.

При цьому, ОСОБА_5 з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи небезпеку задуманого ним злочину, діючи з умислом, направленим на посягання на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України, внаслідок чого завдається шкода економіці держави та її культурній спадщині, розробив план та виконав усі дії, спрямовані на контрабанду культурних та історичних цінностей, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 займаючись продажем різних товарів через платформи «OLX» та «eBay», з відправкою їх за кордон, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 04.02.2024, встановив контакт в мережі Інтренет з особою, яка представилась йому як (англійською мовою) «Aaron Goldberg» і мешкає у Сполучених Штатах Америки та проявляє інтерес до предметів, які мають історичну та культурну цінність.

У зв`язку з цим у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що запитувані вищевказаною особою об`єкти матеріальної і духовної культури мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, а також той факт що він не є суб`єктом здійснення переміщення культурних цінностей через державний кордон України, якому як власнику культурних цінностей, повинно бути видане відповідне свідоцтво Міністерства культури та інформаційної політики України на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на порушення встановленого порядку переміщення відповідних предметів через митний кордон України, який є необхідною умовою нормальної діяльності митних органів щодо стягнення передбачених законодавством платежів, здійснення митного контролю і митного оформлення предметів.

При цьому ОСОБА_5 , маючи достатній життєвий досвід, та з урахуванням суспільно-політичної обстановки в Україні у зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних сил російської федерації в Україну 24.02.2022, був достовірно обізнаним щодо існуючої в державі заборони вільного вивезення з території України культурних цінностей, занесених до Державного реєстру національного культурного надбання, а також культурних цінностей, включених в Національний архівний фонд або в Музейний фонд України, а сама приналежність того чи іншого предмета до культурних цінностей встановлюється на підставі висновків експертизи. В той же час сам факт переміщення культурних цінностей через митний кордон України може здійснюватись суб`єктом лише за наявності у нього відповідного свідоцтва, тобто обов`язкову наявність встановленого на це законом дозволу у вузькому розумінні та передбаченого відповідними підзаконними нормативно-правовими актами, а саме:

- Законом України «Про вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 р. (ВВРУ. - 1999);

- Митним кодексом України;

- Угодою про вивезення та ввезення культурних цінностей (підписаною 28 вересня 2001 р. і ратифіко¬ваною Законом України від 11 січня 2006 р. № 3304-ІУ);

- Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 р. № 258, яким затверджено Інструкцію про порядок оформлення права на ви-везення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України;

- Наказом Міністерства культури і туризму Украї¬ни від 20 серпня 2008 р. № 37, яким затверджено Перелік товарів із зазначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД;

- Постановою КМУ від 21 травня 2012 р. № 436, якою затверджено Перелік культурних цінностей, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Вивезення культурних цінностей регулюється Законом України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-XIV, у розділі І (стаття 1) визначено що: «Культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, етнографічне та наукове значення...». Для вивезення через митний кордон таких товарів необхідно отримати в Міністерстві культури свідоцтво на право вивезення культурних цінностей, за процедурою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (на основі висновків державної музейної експертизи).

Відповідно до п. 1.6. Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 N258 «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», вивезення, (тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання), культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.00 N 984 «Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України». Без зазначеного свідоцтва, вивезення культурних цінностей забороняється.

Реалізовуючи виниклий кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_5 , узгодивши ціну на заздалегідь замовлене «навершя залізного спису» з особою, яка представилась як (англійською мовою) «Aaron Goldberg», на початку лютого 2024 року, але не пізніше 04.02.2024, використовуючи можливості державного оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», перебуваючи в приміщенні відділення зазначеного оператора за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи обставини і характер незаконного переміщення культурних цінностей через митну територію України, і, прагнучи їх вивезти з України, здійснив оформлення міжнародного поштового відправлення № LK066136349UA на ім`я особи «Aaron Goldberg», за адресою: +1405-441-4665, 827 S 17th St, Chickasha, НОМЕР_1 , USA.

При цьому, ОСОБА_5 , здійснюючи особисто оформлення митної декларації до вказаного поштового відправлення, на порушення встановленого законодавством України порядку переміщення товарів через митний кордон України, усвідомлюючи, що підставою для переміщення товарів є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон, з метою переміщення через митний кордон України предмету контрабанди з приховуванням від митного контролю не надав до митниці свідоцтва на право вивезення культурних цінностей, тобто дозвільного документу на право переміщення через митний кордон України культурних цінностей, яким є відправлене ним «навершя залізного спису».

Крім того, ОСОБА_5 при оформленні митної декларації до вказаного поштового відправлення, намагаючись приховати від митного контролю предмет контрабанди, діючи у відповідності до заздалегідь розробленого злочинного плану, у спосіб, що утруднює виявлення зазначеного предмету, подав до митного органу як підставу для переміщення товару митну декларацію з ознаками невідповідності дійсності, оскільки в ній містилися завідомо неправдиві відомості, що підлягають обов`язковому декларуванню відповідно до законодавства з питань митної справи, та вказав в описі дані щодо відправки зазначеного товару для продажу, як «Подарунок» та зазначив у вмісті «1tip» та в графі «ТН ЗЕД» код 7205 29 00 00 (відповідно до ЗУ «Про митний тариф України» згідно з УКТ ЗЕД група 72 «Чорні метали», 7205 «Гранули та порошки з переробного та дзеркального чавуну, чорних металів, НОМЕР_2 «інші»). Тим самим він умисно намагався приховати від митного контролю фактично наявну у поштовому відправленні до Сполучених Штатів Америки культурну цінність історичного характеру, яка представляє колекційну та музейну цінність, а саме: «навершя залізного спису».

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог законодавства України у сфері здійснення зовнішньоекономічної діяльності, визначення яких наведено у Законі України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-XIV, у розділі І (стаття 1) та п. 1.6. Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 N 258 «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», яким передбачено вивезення, (тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання), культурних цінностей за межі митної території України лише за наявності свідоцтва на право вивезення або тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України, зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.00 N 984 «Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України» виконав (закінчив) усі заплановані ним дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця.

Однак, довести свої злочинні дії до кінця ОСОБА_5 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки 04.02.2024 в зоні митного контролю м/п «УкрПошта», Київської митниці на території АТ «Укрпошта», розташованої у м. Києві по вул. Г. Кірпи, 2, працівниками Київської митниці ДМС України міжнародне поштове відправлення № LK066136349UA було зупинене та оглянуто в зоні митного контролю. В ході митного огляду співробітниками митниці на законних підставах було виявлено та вилучено «навершя залізного спису» у кількості 1 шт., яке було вмістом міжнародного поштового відправлення № LK066136349UA.

В подальшому, 24 травня 2024 року слідчим СВ УСБУ в Харківській області на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про тимчасовий доступ до речей та документів поштове відправлення № LK066136349UA (поштова оболонка та вкладення) було вилучено.

Вищевказане «навершя залізного спису» має археологічне походження, містить культурну цінність історичного характеру, а також представляє колекційну та музейну цінність оскільки він виготовлений із кричного заліза методом кування та подальшої обробки з використанням технологій до індустріального періоду; даний артефакт походить з комплексу предметів озброєння у похованнях пов`язаних з обрядом кремації (спаління). Даний об`єкт автентичний, є зразком бойової холодної зброї на древку. Культурна приналежність: Пшеворська культура. Хронологічний час пам`ятки на території України І ст. до н.е. ІІІ ст. н.е.

Вказані підсумки підтверджено висновком від 05.06.2024 за № 149 держаної експертизи культурних цінностей Комунального закладу «Харківський історичний музей ім. М.Ф.Сумцова».

Таким чином ОСОБА_5 , діючи умисно, у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, спрямовані на контрабанду культурних цінностей, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив, пов`язаний з вчиненням діяння, обумовленим бажанням незаконної наживи та особистого збагачення на шкоду міжнародному авторитету України;

- корислива мета, пов`язана з порушенням встановленого порядку переміщення відповідних предметів (в даному випадку культурних цінностей) через митний кордон України, який є необхідною умовою нормальної діяльності митних органів щодо стягнення передбачених законодавством платежів, здійснення митного контролю і митного оформлення предметів;

- замах на контрабанду виявлено на стадії коли предмет контрабанди виявлено до переміщення через митний кордон України;

- суб`єктивна сторона закінченого замаху на контрабанду є усвідомленість ОСОБА_5 суспільно небезпечного характеру діяння, передбачення його суспільно небезпечних наслідків і бажання доведення початого ним злочину до кінця та настання зазначених наслідків;

- замах на злочин не доведений до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , так як злочин не був завершений всупереч бажанню останнього довести його до кінця, тобто це невдала спроба вчинення закінченого злочину;

- прямий умисел, за якого особа, не маючи відповідного свідоцтва на право вивезення культурних цінностей, тобто дозвільного документу на право переміщення через митний кордон України культурних цінностей, яким є відправлене «навершя залізного спису», усвідомлювала, що здійснює незаконне переміщення предмету культурної цінності через митну територію України і прагнула його вивезення з території України з порушенням встановленого порядку митних правил, передбачених ст. 473 Митного кодексу України.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення -злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, а саме, закінчений замах на контрабанду, тобто переміщення через митний контроль України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.

20.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: матеріалами Київської митниці щодо складання повідомлення про кримінальне правопорушення, реєстр. вх No2446 від 03.04.2024; висновком держаної експертизи культурних цінностей Національного музею воєнної історії Слобожанщини від 31.05.2024, протоколом обшуку від 06.09.2024.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні підтримали зазначене клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що обставини викладені у підозрі він визнає, однак він не знав, що вказані дії є протиправними, не заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення є недоведеними, проте з урахуванням позиції його підзахисного не заперечував проти застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, підозрюваного, його захисника, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_5 . слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Слідчим відділом Управління СБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному 13.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Судом встановлено, що 20.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, тобто контрабанді культурних цінностей, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Слідча суддя враховує наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризик продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється або вчинення іншого кримінального правопорушення стороною обвинувачення не доведений.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він, раніше не судимий, непрацевлаштований, має постійне місце проживання.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом із забороною покидати місце проживання в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі), слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З врахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 20.11.2024 року.

Враховуючи те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 13.06.2023, закінчується 20.11.2024, то з урахуванням положень ч. 1 ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 20.11.2024 включно в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 376, КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000710 від 13.06.2023 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 із забороною покидати місце проживання в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) в межах строку досудового розслідування до 20 листопада 2024 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_5 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 20 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1