ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5502/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/348/24 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: закриття кримінального провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщення суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2024 року про відмову у задоволені клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000662 від 29.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000662 від 29.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована доводами про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що судом не взято до належної уваги вимоги п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України про те, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Максимально суровим покаранням, передбаченим ст. 356 КК України є апробаційний нагляд на строк до двох років.

Крім того, на думку апелянта, є безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що кримінальне провадження зареєстровано за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а клопотання про закриття кримінального провадження за ст. 356 КК України, при цьому жодних процесуальних рішень про зміну кваліфікації кримінального правопорушення кримінальне провадження не містить, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Чинним КПК України не передбачено обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора виносити постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, зважаючи на що відсутність відповідної постанови не вплинула на законність перекваліфікації складу кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 197-1 КК України на ст. 356 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст.25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, який у постанові від 22.05.2018р. у справі № 665/2387/14-к вказав, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Таким чином, слід дійти висновку, що закриття провадження у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України є безумовним, та з огляду на положення ст.284 КПК України таке рішення приймається судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимоги п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України станом на дату реєстрацію кримінального провадження передбачає найбільш суворе покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. Санкція ст. 356 КК України передбачала найбільш суворе покарання у виді арешту строком 3 місяці. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України зазначені кримінальні правопорушення є кримінальними проступками, тобто діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме рапорту начальника СВ ОСОБА_7 , зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Корабельного відділення поліції Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області 28.11.2020 за №25530, в ході вивчення матеріалів за фактом незаконного будівництва та самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 встановлено ознаки складу кримінального проступку. На підставі вищезазначеного рапорту зареєстровано відповідні відомості в ЄРДР під №0000662, про що свідчить витяг від 29.11.2020 з попередньою кваліфікацією протиправних дій за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Згідно витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань №20000662, сформованого 15.03.2024 року, вбачається, що попередня правова кваліфікація можливого кримінального правопорушення зазначена як ст. 356 КК України.

Під час проведення досудового розслідування проведено наступні слідчі дії: оглянуто місце події (протоколи від 25.11.2020, 18.12.2020, 04.01.2021); допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Всі вони, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №20000662, проведені саме в рамках кримінального провадження за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Однак, незважаючи на це прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотання про закриття кримінального провадження №20000662 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, в рамках якого жодних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин вчинення саме цього кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять, що свідчить про неефективність такого розслідування.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції жодних процесуальних рішень або дій, які б свідчили про підставу та передумови для зміни первинної кваліфікації можливих протиправних дій, надані суду матеріали кримінального провадження не містять.

Також, як вбачається з наданих матеріалів, слідчий формально підійшов до проведення досудового розслідування. Тобто, фактично, починаючи з травня 2021 року у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії на виконання обов`язку встановленого ст. 92 КПК України та відповідних вказівок прокурора.

Наведене свідчить про неповноту досудового розслідування і спростовує доводи прокурора про вжиття усіх можливих заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Наявність можливості закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч.1 ст.284КПК України не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України слід відмовити.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000662 від 29.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4