Справа № 366/2743/24
Провадження по справі №1-КП/366/256/24
ВИРОК

Іменем України

31 жовтня 2024 року сел. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000748 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Ушиця, Новоушицького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, комендант ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника 9 прикордонного загону ім. Січових Стрільців Державної прикордонної служби України № 83-ОС від 17.02.2023 полковник ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків за посадою коменданта першої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) з 15.02.2023.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24.02.2022 о 04 год. 30 хв. російська федерація перейшла до відкритої збройної агресії проти України, що супроводжується безпрецедентними за своїм цинізмом і жорстокістю воєнними злочинами, злочинами проти людяності, злочинами геноциду та ядерним шантажем, внаслідок якої порушено загальновизнані норми та принципи міжнародного права: територіальна цілісність і непорушність кордонів суверенної держави, незастосування сили чи погрози силою проти територіальної цілісності чи політичної незалежності.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (в редакції від 19.02.2022) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, може бути встановлено у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Окрім того, відповідно до статті першої розділу І Закону України «Про Державну прикордонну службу України» - на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до статті другої Закону України «Про Державну прикордонну службу України» основними функціями Державної прикордонної служби України є:

- охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;

- здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення;

- охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;

- ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України «Про розвідувальні органи України» та

«Про оперативно-розшукову діяльність»;

- участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів;

- участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом;

- участь у здійсненні державної охорони місць постійного і тимчасового перебування Президента України та посадових осіб, визначених у Законі України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб»;

- охорона закордонних дипломатичних установ України;

- координація у мирний час діяльності утворених відповідно до законів України військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України, відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про державний кордон України»;

- координація діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України, пропуску до/з тимчасово окупованої території України або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Виконання зазначених у частині першій цієї статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України.

Відповідно до статті третьої Закону України «Про Державну прикордонну службу України» - основними принципами діяльності Державної прикордонної служби України є: законність; повага і дотримання прав та свобод людини та громадянина; позапартійність; безперервність; поєднання гласних, негласних та конспіративних форм і методів діяльності; єдиноначальність; колегіальність при розробці важливих рішень; взаємодія з органами державної влади, органами місцевого самоврядування та громадськими об`єднаннями при здійсненні покладених на Державну прикордонну службу України завдань; відкритість для демократичного цивільного контролю.

Відповідно до статті десятої Закону України «Про Державну прикордонну службу України» - Органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України.

Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, охорона та захист пунктів пропуску через державний кордон України, припинення у взаємодії з відповідними військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України. Під час дії воєнного стану прикордонні загони у встановленому законом порядку можуть залучатися відповідними органами військового управління Збройних Сил України до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України.

До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю, відділення інспекторів прикордонної служби та інші підрозділи.

Відповідно до Положення про першу прикордонну комендатуру (з місцем дислокації н.п. Іванків) 9 прикордонного загону імені Січових Стрільців.

Перша прикордонна комендатура (з місцем дислокації АДРЕСА_2 (далі прикордонна комендатура), призначена для безпосередньої охорони ділянки державного кордону України з республікою Білорусь, запобігання злочинам та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, забезпечення дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму, а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.

У своїй діяльності прикордонна комендатура керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, міжнародними договорами з прикордонних питань, керівними документами та цим Положенням.

Основними завданнями прикордонної комендатури є:

здійснення заходів, щодо забезпечення охорони державного кордону по зовнішньому периметру зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення;

здійснення контролю за дотриманням правил прикордонного режиму в межах зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення шляхом періодичного висилання прикордонних нарядів для ведення повітряної розвідки та перевірки лінії державного кордону;

підтримання взаємодії з підрозділами Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів, органами місцевого самоврядування щодо планування застосування сил і засобів прикордонної комендатури під час участі у відсічі збройній агресії або ліквідації збройного конфлікту, територіальній обороні, припиненні збройних та інших провокацій на державному кордоні, антитерористичних заходах, діях щодо реагування на надзвичайні ситуації природного та техногенного характеру;

Прикордонна комендатура відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює самостійно або разом із спеціально уповноваженими на те підрозділами органів виконавчої влади і посадовими особами контроль у районах несення служби за збереженням природних ресурсів і підводної культурної та археологічної спадщини, дотриманням правил промислової та іншої діяльності, охороною довкілля;

інформує органи державної влади та громадян про аварії, пожежі, катастрофи, стихійні лиха та інші надзвичайні події на державному кордоні України, у прикордонній смузі та Вишгородського контрольованого прикордонного району у межах ділянки відповідальності, а також про дані та факти, що свідчать про загрозу безпеці суспільства і держави, про порушення законодавства з прикордонних питань, пов`язані зі службовою діяльністю посадових осіб.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009.

Громадяни, які проходять військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується службовим або спеціальним посвідченням.

Згідно посадової інструкції коменданта прикордонної комендатури 9 прикордонного загону імені Січових Стрільців Комендант безпосередньо підпорядковується начальнику прикордонного загону і є прямим начальником для всього підпорядкованого особового складу.

У своїй роботі комендант керується: Конституцією України, Законами України, нормативно-правовими документами, що стосуються військової служби та Державної прикордонної служби України, Указами Президента України, Постановами та розпорядженнями Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства внутрішніх справ України, інших органів виконавчої влади, які прийняті у межах їх повноважень, Договорами та Угодами України з суміжними державами, що регламентують прикордонну діяльність на кордоні, домовленостями Головних Прикордонних Уповноважених (Представників) та їх заступників, розпорядчими актами Адміністрації Державної прикордонної служби України та прикордонного загону, Положенням про прикордонну комендатуру Державної прикордонної служби України, затвердженим наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 6 від 03.02.2023, та цією посадовою інструкцією.

Керівництво прикордонною комендатурою комендант здійснює особисто та через своїх заступників.

Комендант відповідає за:

охорону визначеної ділянки державного кордону України, організацію оперативно-службової діяльності на ділянці відповідальності прикордонної комендатури;

готовність підрозділів прикордонної комендатури до дій, підготовку, правильне застосування підпорядкованих сил і засобів та успішне виконання ними визначених завдань в установлений строк;

підтримання взаємодії із сусідніми підрозділами охорони державного кордону, оперативно-розшуковими підрозділами прикордонного загону, підрозділами Національної поліції України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Збройних Сил України та інших правоохоронних органів та військових формувань, утворених відповідно до законів України, органами державної влади та місцевого самоврядування, громадськими формуваннями з охорони громадського порядку і державного кордону та добровольчими формуваннями територіальних громад, а також підрозділами прикордонної охорони суміжних держав, якщо це передбачено законодавством України та міжнародними договорами;

Комендант зобов`язаний:

особисто виконувати вимоги законодавства України і вимагати їх виконання від підпорядкованого особового складу;

знати місцевість, проходження державного кордону України, характер виробничої діяльності місцевого населення, керівництво органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ і громадських організацій в межах ділянки відповідальності;

організовувати оперативно-службову діяльність на ділянці прикордонної комендатури відповідно до визначених завдань;

володіти обстановкою на ділянці відповідальності прикордонної комендатури та вчасно реагувати на її зміни, приймати рішення, визначати завдання підлеглим та вимагати їх неухильного виконання, постійно здійснювати керівництво підпорядкованими підрозділами;

знати спроможності підпорядкованих підрозділів, точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, техніку їх технічні характеристики, пальне, матеріальні засоби, що є у підрозділах за штатом, списком і в наявності;

особисто опрацьовувати та вести оперативно-службові та бойові документи, перелік яких визначається відповідно до чинного законодавства;

опрацьовувати та направляти до прикордонного загону інформаційно- аналітичні матеріали і звіти про результати оперативно-службової діяльності, пропозиції щодо удосконалення охорони державного кордону;

знати тактику дій правопорушників та організовувати запобігання правопорушенням, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України;

організовувати ефективне застосування в оперативно-службовій діяльності підпорядкованих підрозділів відповідно до законодавства;

постійно вдосконалювати свою фахову підготовку;

особисто брати участь у несенні служби з охорони державного кордону, перевірках несення служби прикордонних нарядів;

організовувати захист об`єктів прикордонної комендатури від можливих терористичних (диверсійних) посягань, охорону державної таємниці та захист інформації з обмеженим доступом, приховане управління, запобігання витоку інформації з обмеженим доступом, здійснення технічного захисту інформації, безпеку зв`язку та протидію технічним розвідкам, контроль за станом режиму секретності, пропускний та внутрішньо об`єктовий режими;

організовувати та здійснювати заходи щодо забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України;

організовувати та проводити роботу щодо запобігання корупційним або пов`язаних з корупцією правопорушенням серед підпорядкованого особового складу, своєчасно виявляти та припиняти правопорушення, вживати заходи щодо усунення причин та передумов їхньої появи, негайно доповідати начальнику прикордонного загону про кримінальне, корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, адміністративне правопорушення, вчинене підлеглим;

Комендант несе дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законами України і Дисциплінарним статутом Збройних Сил України за неякісне або несвоєчасне виконання вимог посадової інструкції та отриманих завдань, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм поведінки і обмежень, пов`язаних з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 з 17.02.2023 в силу свого військового звання підполковника був військовим начальником для молодших офіцерів, прапорщиків, сержантів і старшин, рядових, а також у зв`язку з займаною посадою коменданта першої прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 , виконував адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі обов`язки, тобто на час вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та пункту 1 Примітки до статті 425 КК України, був військовою службовою особою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА 1 не пізніше кінця вересня початку жовтня 2023 року,вирішив створити стійку злочинну організацію для вчинення тяжких кримінальних правопорушень, відвівши собі роль організатора та керівника.

При цьому основним видом злочинної діяльності визначив незаконне заволодіння природними ресурсами, в тому числі деревиною та подальший її збут на території міста Києва та Київської області.

З метою ефективного функціонування стійкого злочинного об`єднання, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА 1, розуміючи, що для реалізації вищевказаного плану необхідно залучити осіб, кожен із яких виконуватиме відведену функцію (роль) та бажаючи уникнути можливого викриття злочинної діяльності, ОСОБА 1, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше кінця вересня початку жовтня 2023 року, перебуваючи на території ДСП «Північна Пуща» у Вишгородському районі Київської області, діючи умисно, з метою вчинення тяжких кримінальних правопорушень, направлених на незаконну порубку дерев, їх подальше перевезення та збут, організував та очолив стійке злочинне об`єднання злочинну організацію, до складу якої, шляхом переконань, матеріальної зацікавленості, підкупу та свого особистого авторитету залучив осіб з відповідними вміннями та навичками необхідними для злочинної діяльності, з якими довгий час підтримував тісні та довірливі відносини, а саме: виконуючого обов`язки директора Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» (далі ДСП «Північна Пуща») ОСОБА 2 та підприємця ОСОБА 3, яким довів до відома план щодо створення злочинної організації, визначивши для себе роль керівника організації, а ОСОБА 3 та ОСОБА 2 ролі учасників злочинної організації, відповідно пособників злочинів, зокрема у сфері довкілля.

З метою завершення структурного оформлення злочинної організації та залучення до її складу в якості підконтрольних осіб пособників, які б порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь та усуненням перешкод сприяли вчиненню кримінальних правопорушень іншими співучасниками та виконавців злочину, ОСОБА 1 та ОСОБА 3, в різні періоди часу для здійснення протиправної діяльності залучили підприємця ОСОБА 4 та за допомогою якого, залучили заступника начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА 5, яким запропонували взяти активну участь у складі злочинної організації, вчиняти умисні дії, що сприятимуть вчиненню тяжких злочинів, а саме злочинів направлених на незаконну порубку дерев, їх подальше перевезення та збут, на що останні, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції та бажаючи систематично отримувати власну матеріальну вигоду від такої діяльності, надали свою згоду на участь в спільній злочинній діяльності.

В свою чергу ОСОБА 4, будучи приватним підприємцем, володіючи знаннями та навичками проведення лісозаготівельних робіт, діючи відповідно до розробленого ОСОБА 1, злочинного плану, виконуючи відведену йому функцію виконавця у складі злочинної організації, погодився на вищевказане та, 08.12.2023 прибув разом з працюючими на нього на постійній основі ОСОБА 6 та ОСОБА 7 та водіями вантажного транспорту ОСОБА 8 та ОСОБА 9, які не були обізнані у протиправній діяльності останнього, на територію 136 та 137 лісових кварталів Денисовецького лісництва ДСП «Північна Пуща» Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника, з метою незаконної порубки та вивезення деревини із місця вчинення злочину.

У подальшому у період з 08.12.2023 по приблизно 20.12.2023, знаходячись на території 136 та 137 лісових кварталів Денисовецького лісництва ДСП «Північна Пуща», що являється територією природно-заповідного фонду, ОСОБА 6 та ОСОБА 7, за допомогою заздалегідь підготовлених ручних бензопил, здійснили незаконну порубку 185 сироростучих та сухостійних дерев, з них: 177 породи дуб, 3 породи граб, 3 породи береза, 2 породи сосна, шляхом відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, після чого останні було розрізано на частини (колоди) довжиною близько 3 м для полегшення їх транспортування з місця незаконної порубки.

Також, у період з 08.12.2023 по приблизно 20.12.2023 ОСОБА 8 та

ОСОБА 9, за допомогою двох маніпуляторів марок «Урал», д.н.з. не відомі, що перебувають у власності ОСОБА 4, маніпулятора Камаз 53229, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА НОМЕР_2 , забезпечили завантаження незаконно зрублених дерев із території 136 та 137 лісових кварталів Денисовецького лісництва ДСП «Північна Пуща» на вантажні автомобілі CAMC, д.н.з. НОМЕР_3 , FAW, д.н.з. НОМЕР_4 , що належать ОСОБА 11, Volvo FM 12», д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ОСОБА 12 та їх перевезення на відстань близько 30 км від місця вирубки в сторону смт. Красятичі в районі кладовища відселеного села Бобер зони відчуження для завантаження на інші більш габаритні вантажні автомобілі марок DAF XF 105, д.н. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА 13, DAF FT XF105, д.н.з. НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА 14, MAN, д.н.з НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА 15, MAN TGX 183440, д.н.з. НОМЕР_9 , під керуванням ОСОБА 16, Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_10 , під керуванням ОСОБА 17, яких в середині грудня 2023 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА 1 та ОСОБА 3 найняли для перевезення незаконно зрубаної деревини з місць порубок до фактичного місця збуту і якіне були обізнаними про протиправну діяльність останніх.

Разом з цим, ОСОБА 2, виконуючи відведені функції учасника злочинної організації, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше 08 грудня 2023 року, надав вказівку майстру ремонтно-транспортної дільниці ДСП «Північна Пуща» ОСОБА 18 та своєму водію ОСОБА НОМЕР_11 , які перебувають в його безпосередньому підпорядкуванні, поїхати на службовому автомобілі Форд Ренжер д.н.з. НОМЕР_12 на місце незаконної порубки та здійснити підрахунок розрізаних колод на місці незаконної порубки, зробити їх виміри та пересвідчитися, що ніхто не здійснює їх крадіжку, що останні й зробили.

В свою чергу ОСОБА 1, використовуючи автомобіль марки Toyota Tundra, д.н.з.: НОМЕР_13 , виконуючи відведену йому функцію організатора у складі злочинної організації, приїжджав на місце порубки та контролював незаконну рубку та належне сортування по класах якості деревини для подальшої її реалізації.

Встановлено, що територія 136 та 137 лісових кварталів Денисовецького лісництва ДСП «Північна Пуща» Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника входить до прикордонної смуги та Вишгородського контрольованого прикордонного району у межах ділянки відповідальності першої прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, у період з 08 грудня 2023 року по 20 грудня 2023 року, більш точно час не встановлено, комендант першої прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_3 з водієм ОСОБА 20, на службовому автомобілі ІНФОРМАЦІЯ_6 (військовий) прибув до населеного пункту АДРЕСА_2 , де здійснював перевірку загальної організації служби своїх підрозділів у приміщенні, де раніше перебувала пожежна станція, розташованої у вказаному населеному пункті.

Поблизу вказаної будівлі пожежної станції знаходиться асфальтована ділянка, на якій, у той момент, були припарковані автомобілі Toyota Tundra синього кольору, та Renault Duster темного кольору, а також у тому місці перебували водій директора ДСП «Північна Пуща» ОСОБА 2 ОСОБА НОМЕР_11 , працівник ДСП «Північна Пуща» - ОСОБА 18, а також ОСОБА 1.

В ході здійснення перевірки загальної організації служби своїх підрозділів, ОСОБА_3 виявив велику кількість зрізаних колод дубу та в ході приватної бесіди з ОСОБА 19, ОСОБА 18 та ОСОБА 1 дізнався, що порубка проводилась поряд з залізною дорогою, на відстані близько 5 км до кордону з республікою Білорусь.

Крім того, в ході перевірки ОСОБА_3 виявлено, що будь-які дозвільні документи на порубку та лісорубні квитки були відсутні.

Після виявлення кримінального правопорушення, а саме незаконної порубки дерев комендант першої прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_3 , перебуваючи на ділянці Державного кордону, віднесеної до компетенції першої прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_5 , ставлячись недбало до військової служби, в порушення вимог законодавства та Положення про першу прикордонну комендатуру ІНФОРМАЦІЯ_5 не вжив негайних заходів щодо його припинення, ніяк не відреагував на виявлений факт незаконної вирубки лісу.

Таким чином, внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_3 до військової служби, яка виразилась у невжитті заходів з контролю за збереженням природних ресурсів, дотриманням правил промислової та іншої діяльності, охороною довкілля, а саме припинення, виявленої ним незаконної порубки 185 дерев на території 136 та 137 лісових кварталів Денисовецького лісництва ДСП «Північна Пуща» Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника, що розташований у Вишгородському районі Київської області і який являється територією природно-заповідного фонду заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу, визначену спеціальними таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2022 року № 575, на загальну суму 59 249 015, 20 грн., яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідки.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, що виразилось у недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинені в умовах воєнного стану.

10.09.2024 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

В судовому засіданні прокурор долучив матеріали, якими обґрунтовує підстави для укладення угоди.

Судом досліджені вказані письмові матеріали розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, а саме покарання із застосуванням за ст. 69 за ч. 4 ст. 425 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 58 КК України призначити службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20%.

При цьому сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також передбачені ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень шляхом надання показів, що підтверджуються доказами, враховуючи поведінку ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій, беззастережного визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення в межах підозри під час досудового розслідування, з урахуванням позитивної характеристики за місцем проживання, не притягнення останнього до кримінальної відповідальності та відсутності судимостей. Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання не встановлено.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Приписами ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання обвинуваченій особі, співмірності заходів примусу, характеру вчинених дій, враховуючи пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що сукупність вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи винного, дають суду підстави призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами в угоді покарання за ч. 4 ст. 425 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Відповідно до положень ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Суд вважає, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, керуючись ст. 58 КК України, обґрунтованим є визначене в угоді покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 %.

Призначення іншого виду покарання є недоцільним та надмірним для обвинуваченого, мета покарання є досяжною, відповідатиме інтересам суспільства, оскільки саме таке покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки виправить його поведінку, запобігатиме вчиненню нового кримінального правопорушення.

Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 69 КК України.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст.473 КПК України для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, обумовлений сторонами угоди.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винними, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.09.2024 року у кримінальному провадженні № 0000748, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України та призначити із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 58 КК України, призначити службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 %.

Цивільний позов не подавався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394КПК України до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені в ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6