КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 19.07.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного В ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2024 включно, із забороною ОСОБА_6 цілодобово залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2024 включно, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, окрім випадків надання невідкладної медичної допомоги та при повідомленні про повітряну тривогу.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії

_____________________________________________________________________________

Справа № 759/14628/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5357/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів в межах строків досудового розслідування.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначала, що висновки слідчого судді щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на помилковій оцінці зібраних у кримінальному провадженні та доданих до клопотання доказів, даних, які характеризують особу підозрюваного, а також поверхневій оцінці ризиків, зазначених у клопотанні та ступеню ймовірності їх настання.

Поза увагою слідчого судді залишилася висока ймовірність ризику протиправного впливу підозрюваного на свідків та інших підозрюваних з метою узгодження показань, висунення хибних версій скоєних злочинів, узгодження порушень процесуальної поведінки з метою перешкоджанню досудовому розслідуванню та подальшому судовому розгляду.

Водночас слідчим суддею у недостатній мірі оцінено наявність ризику продовження протиправної діяльності, переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, не враховано тяжкість вчинених злочинів, особу підозрюваного.

На переконання апелянта, на підтвердження існування заявлених ризиків вказує характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому організованою групою, тривалість та багатоепізодичність такої протиправної поведінки учасників організованої групи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження,слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 29.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що своїми умисними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , та невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно відведених їм в складі організованої групи ролей, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення шахрайським шляхом, за допомогою обману, заволоділи майновими правами на квартиру АДРЕСА_2 , вартість якої станом на 09.11.2022 становить 790 200,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, тим самим заволоділи чужим майном шляхом обману на вказану суму.

У межах вказаного кримінального провадження 17.07.2024 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому в особливо великих розмірах, організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України.

18.07.2024 старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 19.07.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного В ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2024 включно, із забороною ОСОБА_6 цілодобово залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.09.2024 включно, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, окрім випадків надання невідкладної медичної допомоги та при повідомленні про повітряну тривогу.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Крім того, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність існування зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та інших учасників кримінального провадження; та можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду не доведено тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, яким здатен запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, беручи до уваги його вік, міцність соціальних зв`язків, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, самі по собі не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту не здатен запобігти вищевказаним ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3