Справа № 203/4615/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю представника скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив визнати протиправним та скасувати рішення слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, оформлене постановою від 15.07.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000120 та зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про залучення його потерпілим. В обгрунтування скарги посилався на те, що відповідна постанова винесена слідчим без дотримання вимог ст.ст.55,110 КПК України, викладені в ній мотиви не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які свідчать про заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Враховуючи, що неявка слідчого в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги, а також думку представника скаржника, слідчий суддя визнав за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності слідчого.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши пояснення представника скаржника та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120, відомості за яким внесені до ЄРДР 09.02.2024 року за ч.1 ст.366 КК України, за фактом можливого службового підроблення документів від імені ОСОБА_4 (підпису останнього).

В рамках вказаного кримінального провадження адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 було подано заяву від 12.07.2024 року про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні.

Вказана заява була мотивована тим, що кримінальне провадження №0000120 було розпочато за наслідками встановлення в рамках кримінального провадження №0000591 фактів підроблення службових документів невстановленими особами від імені ОСОБА_4 . Внаслідок цих протиправних дій у кримінальному провадженні №0000591 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, вручено та направлено до суду обвинувальний акт. В зв`язку з цим, такими протиправними діями ОСОБА_4 було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, заподіяних внаслідок фізичного та психічного впливу, шо призвело до погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, які виникли внаслідок притягнення останнього до кримінальної відповідальності, у т.ч. негараздів по службі, переживань, пов`язаних із проведенням в його помешканні обшуку та здійсненні відносно нього кримінального провадження. Здійснення фізичного впливу на ОСОБА_4 внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та, як наслідок, притягнення його до кримінальної відповідальності, полягає у нанесенні йому тілесних ушкоджень працівниками СБУ при затриманні. Загальний мінімальний розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 внаслідок підробки документів, складає 61500 грн.

За наслідками розгляду заяви постановою слідчого від 15.07.2024 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим з тих підстав, що у заяві адвоката вказано про завдання ОСОБА_4 моральної шкоди внаслідок службового підроблення, що призвело до затримання та притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Поряд з цим, у даному випадку службове підроблення не має прямого причинно-наслідкового зв`язку із можливою моральною шкодою. Така шкода може бути завдана можливими неправомірними діями, пов`язаним із незаконним затриманням та/або притягненням до кримінальної відповідальності , що не є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні. Тому, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про факт завдання шкоди ОСОБА_4 діями службових осіб правоохоронних органів.

Перевіряючи доводи скарги та обгрунтованість оскаржуваної постанови слідчий суддя враховує наступне.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено право на оскарження та перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування рішень слідчого, прокурора та дізнавача про відмову у визнані потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В свою чергу ділова репутація є особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством (ст.201 ЦК України). Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та її захист та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст.299 ЦК України).

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, виходячи із концепції моральної шкоди, обов`язковому з`ясуванню під час встановлення цього питання підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення.

Слідчий суддя вважає безпідставними посилання скаржника, як підстави для визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000120, застосування до нього фізичного впливу під час затримання співробітника СБУ, проведення в нього обшуків, повідомлення про підозру та складання обвинувального акту, оскільки такі обставини, на які посилається скаржник, стосуються іншого кримінального провадження №0000591, в якому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України та ці обставини не є предметом розслідування в рамках кримінального провадження №0000120, розпочатого за ч.1 ст.366 КК України за фактом підробки документів від імені ОСОБА_4 .

При цьому, за фактом такої підробки ОСОБА_4 в рамках вказаних вище кримінальних проваджень не повідомлялось та навпаки, встановивши в рамках кримінального провадження №0000591 відповідні факти підпису офіційних документів від імені ОСОБА_4 іншою особою, органом досудового розслідування було розпочато кримінальне провадження за цими фактами за ч.1 ст.366 КК України.

В зв`язку з цим, слідчий суддя також вважає безпідставними посилання скаржника на те, що внаслідок такої підробки його було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.368 КК України.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що чинне законодавство однією із засад кримінального провадження встановлює презумпцію невинуватості, яка полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

За таких умов твердження про те, що наявність процесуального статусу підозрюваного та в подальшому обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000591, проведення відносно нього слідчих та процесуальних дій, застосування до нього заходів процесуального примусу та завдання цим моральної шкоди до постановлення вироку, є надуманим і передчасним.

Також слідчий суддя звертає увагу на той факт, що незаконність притягнення до кримінальної відповідальності може бути встановлена лише з постановленням обвинувального вироку суду або закриттям кримінального провадження. В цьому випадку вступають в дію положення спеціального Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Саме цим законом передбачено відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ч.1 ст.366 КК України встановлено кримінальну відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Основним безпосереднім об`єктом службового підроблення є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

З урахуванням вищенаведеного та обставин кримінального провадження №0000120, слідчий суддя вважає, що скаржником не надано достатніх відомостей, які б свідчили про завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди, що є обов`язковою умовою процесуального статусу потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України

В зв`язку з цим, на думку слідчого судді слідчим обгрунтовано було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000120, а тому в задоволенні скарги останнього слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.3,26,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1