Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0001122 від 15 серпня 2024 року та №0001353 від 10.10.2024 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.08.2024 у невстановлений час, у балці, яка розташована в смт. Таромське у місті Дніпро (більш точне місце не встановлено), знайшов бойовий припас, а саме ручну наступальну осколкову гранату типу РГН з маркуванням на корпусі «РГН 254-30-89» та маркуванням на запалі «УДЗ ЫЦ 47-88». В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_3 реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, підняв з землі ручну наступальну осколкову гранату типу РГН з маркуванням на корпусі «РГН 254-30-89» та маркуванням на запалі «УДЗ Ы 47-88», тим самим незаконно придбав бойовий припас, який в подальшому почав без передбаченого законом дозволу носити при собі.

В подальшому 14.08.2024 близько 23 години 00 хвилин (більш точний час не встановлено) ОСОБА_3 реалізуючи злочинний умисел направлений на незаконне носіння бойового припасу, маючи при собі наступальну осколкову гранату типу РГН з маркуванням на корпусі «РГН 254-30-89» та маркуванням на запалі «УДЗ ЫЦ 47-88», пересувався вулицями міста Дніпра. Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку №6 по вулиці Мальвова у місті Дніпро , залишив вищевказану гранату на відкритій ділянці місцевості.

Далі, 15.08.2024 у період часу з 01 години 25 хвилин по 01 годину 35 хвилин, під час огляду місця події, поблизу адреси: м. Дніпро, вул. Мальвова, буд. №6 , з відкритої ділянки місцевості, на яку вказав ОСОБА_3 , співробітниками поліції в присутності двох понятих було вилучено, корпус гранати типу РГН з маркуванням «РГН 254-30-89» та запал з маркуванням «УДЗ ЫЦ 47-88».

Предмети, вилучені 15.08.2024 року на відкритій ділянці місцевості поблизу адреси: вул. Мальвова, буд. N? 6 та надані на дослідження являються: ??конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати типу РГН, промислового виготовлення; ??запалом типу УДЗ, промислового виготовлення.

Надані на дослідження предмети у поєднанні штатним способом (за допомогою різьбового з`єднання) утворюють ручну наступальну осколкову гранату типу РГН, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху.

Крім цього, ОСОБА_3 17.07.2024 близько 16 години 00 хвилин перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де у вказаний час до нього прийшов його знайомий ОСОБА_5 . Під час розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку, яка відбувалась поруч з воротами домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

У подальшому ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взяв з території свого домоволодіння, зазначеного вище, фрагмент металевої палиці, квадратної форми з вираженими гранями, яким, з прикладанням сили, замахуючись ним у бік ОСОБА_5 , наніс близько трьох ударів вказаним предметом, по лівій руці ОСОБА_5 , а саме по лівому передпліччю.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: перелому епіметафізу лівої ліктьової кістки з відривом шилоподібного відростку, три забійні рани задньої поверхні лівого передпліччя, що спричинені від не менше трьох ударів тупого (тупих) твердого предмету (предметів), видовженої форми, що має обмежену контактуючу поверхню у вигляді грані або ребра, одне за одним в короткий проміжок часу. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 263 КК за ознаками умисного нанесення тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також за ознаками незаконного придбання та носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місцях та у вказаний час, спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, про що дуже шкодує.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив покази, надані обвинуваченим ОСОБА_3 та додатково зазначив, що будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до обвинувачено не має, однак просив суд про призначення обвинуваченому суворого покарання.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК, як умисне нанесення тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також за ч. 1 ст. 263 КК, як незаконне придбання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких та тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину" (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям" (абзац четвертий підпункту 4.2).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. (Постанова ККС ВС від 05.10.2023 у справі №542/26/23).

Відтак, обговорюючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер та обставини їх вчинення, рівень їх суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що його пом`якшують, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положення ст. 70 КК та без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової трасологічної та вибухово-технічної експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на їх проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 122 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

-за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/104-24/33412-Д від 19.08.2024 у розмірі 1135 гривень 92 копійки та за проведення вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/3364-ВТХ від 23.08.2024 у розмірі 1514 гривень 56 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази, яким визнано спецпакети АВ1011517, АВ1010502 знищити; двд-диск з написом « АДРЕСА_5 » залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1