Справа № 333/2902/24
Провадження № 1-кс/333/1066/24
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2024 року неповнолітній ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000121 від 27.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 01.04.2024 року скарга надійшла в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 .

На підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2024 року № 50-к припинено здійснення правосуддя суддею ОСОБА_6 , призначено повторний автоматизований розподіл, визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26.06.2024 року скаргу прийнято до розгляду, призначено судовий розгляд.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що слідчим першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 в порушення норм законодавства було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 або ч. 1 ст. 122 КК України. Підставою для закриття кримінального провадження зазначено, що за результатами аналізу зібраних доказів не встановлено достатніх даних, які б давали підстави вважати, що працівник правоохоронного органу вчинив кримінальне правопорушення, на даному етапі не зібрано доказів для підтвердження ані об`єктивної, ані суб`єктивної сторони вчинення будь-якого кримінального правопорушення. Адвокат звертає увагу, що слідчим не у повному обсязі виконанні слідчі дії зазначені в клопотанні (в порядку п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України) від 22.11.2021 року, до матеріалів додані документи, в яких викладені неправдиві відомості, а в решті слідчих дій винесено постанови про відмову в задоволенні клопотань про проведення важних та маючих суттєве значення по справі слідчих дій. За клопотанням (в порядку п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України) від 22.11.2021 року під час допиту свідка ОСОБА_7 слідчим у процесуальних документах допущені численні виправлення, відсутні ключові фрази, які мають значення по справі та викривають злочинні дії ОСОБА_8 . На виявлені порушення свідок ОСОБА_7 вказувала в своїх скаргах, які долучені до справи, однак вони до теперішнього часу не виправлені, остання додатково не допитана. Слідчими на даний час залишено поза увагою місце знаходження взуття ОСОБА_8 та куртки ОСОБА_4 , їх не вилучено, не оглянуто, до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ не долучено, та по ним судово- трасологічну експертизу не призначено. Слідчими з метою усунення протиріч в показах взагалі не проведено жодного допиту віч на віч, нікому з учасників кримінального провадження під час допитів не пред`являлись медичні документи з зафіксованими тілесними ушкодженнями для з`ясування кількості та місць нанесення тілесних ушкоджень, не витребувані всі медичні документи, як ОСОБА_4 та і ОСОБА_8 , не проведений слідчий експеримент, окремо з кожним, з метою підтвердження або спростування показів на місці з питань, по перш за все кількості та механізму заподіяння тілесних ушкоджень, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_8 , а також відповідності заподіяння наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 відносно положення ОСОБА_4 . За такого скаржник зазначає, що орган досудового розслідування не в повному обсязі використав всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування та дійшов передчасного та неправильного висновку про відсутність в даному випадку складу кримінального правопорушення, а від так винесена постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник заявника адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за відсутності заявника та його представника, скаргу підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити.

Слідчий першого СВ (з дислокацією у АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, надала до суду письмові пояснення з приводу скарги та матеріали кримінального провадження № 0000121 від 27.02.2021 року у 5-ти томах для огляду в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали скарги, надані для огляду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що першим СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 27.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 122 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2021 року за заявою неповнолітнього ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_3 .

Постановою слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 від 23.12.2023 року кримінальне провадження № 0000121 від 27.02.2021 року було закрито.

Пункт 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Постанова слідчого/дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

З висновком слідчого про закриття кримінального провадження погодитися не можна, в той час як доводи, на які посилається заявник, заслуговують на увагу.

Частиною другою ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно зі ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України», Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015 року, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим не наведено достатніх підстав, за яких він дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, що б свідчило про обґрунтованість прийнятого рішення.

З постанови та матеріалів кримінального провадження незрозуміло, з яких підстав слідчий дійшов до такого висновку, не наведено аналіз встановлених слідчим обставин, не зазначено всі слідчі дії, які проведено у кримінальному провадженні. Також не вбачається, що слідчим виконані слідчі дії, про які клопотав заявник 22.11.2021 року, не виконано у повному обсязі вказівки прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької області ОСОБА_11 від 08.07.2021 року, не проведено додаткового допиту свідка ОСОБА_7 , не обґрунтовано відмову у клопотанні адвоката ОСОБА_3 щодо місця знаходження речей (куртки) ОСОБА_4 , в який останній був одягнутий в день події, взуття ОСОБА_8 та призначення трасологічної експертизи слідів його взуття. Не проведено перехресного допиту. Без виконання цих слідчих дій неможливо перевірити версію заявника щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 122 КК України.

Отже, аналіз наданих до суду матеріалів свідчить про те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження була прийнята передчасно, слідчий не в повній мірі здійснив досудове розслідування, слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин не провів всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі, а тому скаргу слід задовольнити та скасувати прийняте слідчим рішення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи необґрунтованість та неналежну вмотивованість постанови про закриття кримінального провадження, відсутність повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, що є суттєвим порушенням слідчим вимог закону, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги та наявність правових підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, висновок слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задовольнити, постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 від 23.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000121 від 27.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.365, ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000121 від 27.02.2021 року у 5ти томах повернути до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі для продовження досудового розслідування.

Копію ухвали надіслати заявнику та до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1