В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 273/1329/23

Провадження № 1-кп/0285/327/24

11 листопада 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судовому провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000603 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятирічка Баранівського району Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно - технічною освітою, офіційно непрацюючого, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

встановив:

15.05.2023 року близько 17 год. ОСОБА_4 , проходячи по АДРЕСА_2 , на дорозі знайшов банківську картку № НОМЕР_1 , з безконтактною технологією проведення платежів, яка була втрачена ОСОБА_6 , того ж дня, при невстановлених в ході розслідування обставинах, якою можна розраховуватись при оплаті без підтвердження PIN- коду, емітентом якої є АТ «Акцент-Банк» і власником якої є ОСОБА_5 та яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" №2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" N 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" N 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року N 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, в ході чого в останнього виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів. Знайшовши банківську картку, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення проступку та пішов в сторону найближчого магазину.

У судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та показав, що не оспорює обставини, які викладені в обвинувальному акті, детально розповів про привласнення офіційного документу з корисливих мотивів, у вчиненому розкаявся.

Потерпіла у заяві до суду просила справу розглянути у її відсутності, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних актах, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням інформації, що стосуються особи обвинуваченого та речових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 357 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності притягався та в силу вимог ст. 89 КК України є не судимим, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує, що вчинений кримінальний проступок до тяжких наслідків не привів, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 2 ст. 59-1, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід в ході кримінального провадження не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Долю речові докази слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, і обрати йому покарання за цим законом у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 59-1, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися.

Речові докази, а саме: банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану AT «Акцент-Банк», на ім`я ОСОБА_5 , яка передана на зберігання до кімнати речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1