Справа № 545/4844/24
Провадження № 1-в/545/764/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» про приведення вироку суду до вимог діючого законодавства у відповідності ч. 2 і 3 статті 74 КК України щодо ОСОБА_3 ,

встановив:

ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» звернулася до суду з поданням про приведення вироку суду до вимог діючого законодавства у відповідності ч. 2 і 3 статті 74 КК України щодо ОСОБА_3 . Просили розглянути подання щодо можливого звільнення засудженого від призначеного покарання за діяння караність якого законом усунута.

Подання вмотивоване тим, що набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів». Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення та розтрату чужого майна, якщо вартість тайого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, настає відповідальність за ст. 51 КУпАП. Відтак, за таких обставин, дії ОСОБА_3 відносяться до адміністративного правопорушення.

Від засудженого та представника установи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, подання просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання відносно ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно п.13,14 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, інші питання про всілякого роду сумніви та протирічча, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань передбачених, зокрма, п.14 ч.1 ст. 537 КПК України

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу,

Судом встановлено, що згідно вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. Допустити до самостійного виконання вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022 скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021 в частині призначеного покарання та за ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 року, зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2021 року, та Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 1 місяць.

Згідно вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки із випробуванням, терміном на 2 роки.

Згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із випробуванням строком на 2 роки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021 змінено вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки.

Початок строку покарання - 29.10.2021 Кінець строку покарання - 29.11.2024.

Завдана матеріальна шкода за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021 становить 805 грн.

Завдана матеріальна шкода за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 становить 2403 грн. за першим епізодом та 2370 грн. за другим епізодом.

Завдана матеріальна шкода за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 становить 1000 грн. за першим епізодом, 1000 грн. за другим епізодом, 1000 грн. за третім епізодом, 1500 грн. за четвертим епізодом, 700 грн. за п`ятим епізодом, 1262,48 грн. за шостим епізодом.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУаАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2021 року становив 2270 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2021 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2270 грн.; на 1 січня 2020 року становив 2102 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2020 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2102 грн.; на 1 січня 2019 року становив 1921 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2019 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1921 грн.

Отже, згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021, ОСОБА_3 викрав майно у сумі 805 грн. (17.10.2021), що станом на день вчинення крадіжки становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2021 року, тобто менше 2270 грн.

Згідно з вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021, ОСОБА_3 викрав майно у сумі 2403 грн. за першим епізодом (09.10.2020) та 2370 грн. за другим епізодом (21.10.2020), що станом на день вчинення крадіжки становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2020 року, тобто більше 2102 грн.

Згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 ОСОБА_3 викрав майно у сумі 1000 грн. за першим епізодом (06.04.2019), 1000 грн. за другим епізодом (08.04.2019), 1000 грн. за третім епізодом (09.04.2019 о 08:27 год), 1500 грн. за четвертим епізодом (09.04.2019 о 14:55 год), 700 грн. за п`ятим епізодом (10.04.2019), 1262,48 грн. за шостим епізодом (30.04.2019), що станом на день вчинення крадіжки становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2019 року, тобто менше 1921 грн.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_3 вчинив дрібну крадіжку, за що передбачена відповідальність ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові слідства провадяться законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямих дій. відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або тим самим покращує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідальні дії до набрання таким чином. законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886- IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деякі інші закони України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 є більш сприятливим для осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом виключно.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та приведення вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021, скасованого вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022, за яким засуджений відбуває покарання, у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, звільнивши від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022.

Оскільки карність діяння за вищевказаним вироком усунута законом підстави для застосування при призначенні покарання за цим вироком ч. 1, 4 ст. 71 КК України відпали.

Таким чином, необхідно виключити з вироку Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022 посилання на застосування ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, де було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 року, зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2021. року та Верхньодніпровського районног суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 потрібно негайно звільнити від покаранн я призначеного за вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022 за за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.5, 74КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у х в а л и в :

Подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» про приведення вироку суду до вимог діючого законодавства у відповідності ч. 2 і 3 статті 74 КК України та звільнення від призначеного судом покарання щодо ОСОБА_3 - задовольнити.

Привести вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021, скасований вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022 в частині призначення покарання у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Виключити з вироку Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022 посилання на застосування ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, де було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 року, зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2021 року, та Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року.

Негайно звільнити ОСОБА_3 засудженого за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2021, скасованого вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2022 в частині призначення покарання, від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1