справа № 361/1904/24
провадження № 1-кп/361/811/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004245 від 01.12.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балашівка, Березнівського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на стадії судового розгляду перебуває дане кримінальне провадження, в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_4 посилаючись на те, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 18.08.2024, однак на даний час не зменшилися і продовжують існувати ризики, передбачені:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 10 до 15 років позбавлення волі), так як ОСОБА_4 усвідомлює можливість настання несприятливих для нього наслідків;

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, законного представника та малолітню потерпілу, які дають показання щодо вчинення злочину, щоб ті змінили свої показання, так як ОСОБА_4 перебуваючи на волі вона матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу будь-яким чином (фізичний чи психологічний тиск) з метою ухилення від відповідальності;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зібрані в ході досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати, що він не володіє достатнім рівнем самоконтролю та стриманості, про що свідчить той факт, що з невідомого мотиву у нього виник умисел за задоволення своєї статевої пристрасті відносно рідної дочки.

Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам, так як не здатні забезпечити дієвість кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечує посилаючись на те, що ризики відсутні, обвинувачення необґрунтоване та просить застосувати будь-який більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, цей час обвинувачений може проживати у своєї сестри в м. Києві, яка надала згоду на його проживання.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ухвалою суду від 19.06.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 17.08.2024, однак враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, складність справи та об'єм обвинувачення, до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

Врахувавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України. Відповідно до Рішень ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, «Осаковський проти України» від 17.07.2014, продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. При цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Досліджуючи питання наявності ризиків, для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд зазначає, що наразі продовжують існувати ризики, можливість існування яких була встановлена в попередніх ухвалах суду, якими обвинуваченому був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені прокурором в клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має трьох малолітніх дітей, одна із яких являється потерпілою в даному кримінальному провадженні, при цьому тяжкість покарання, яке передбачене законом у виді позбавлення волі на строк до 15 років, свідчить про ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_4 може безперешкодно залишити своє місце проживання, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що може призвести до недотримання розумних строків розгляду справи та порушення прав інших учасників. На переконання суду тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для обвинуваченого ОСОБА_4 до втечі.

Водночас, враховуючи, що на даний час в судовому засіданні були допитані законний представник малолітньої потерпілої та свідки сторони обвинувачення, отже ризик можливого впливу обвинуваченого на останніх з метою зміни їх показів на свою користь в судовому засіданні не доведено, в той же час не виключається ризик незаконного впливу на саму малолітню потерпілу, що може призвести до погіршення психічного стану дитини, враховуючи вказане ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, хоч і зведений до мінімуму, однак продовжує існувати.

З урахуванням викладених в обвинувальному акті обставин скоєння кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , а саме те, що останній обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину відносно своєї малолітньої дочки, у вчиненні до неї особливо аморальних протиправних дій, спрямованих на задоволення своєї статевої пристрасті відносно рідної дитини, що породжує обґрунтовані ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не втратили своєї актуальності, що виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, так як жоден інший запобіжний захід на даному етапі розгляду справи не забезпечить попередження вказаним ризикам.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю наявних обвинувачень, на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.

На переконання суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров'я, а будь-яке насильство над дитиною переслідуються законом.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який немає, підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, а тому наявна необхідність у продовженні цього запобіжного заходу, так як існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підсудного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 13.10.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1