ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області подання Фастівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 11.03.2024 Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, від покарання за діяння караність якого усунена Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Фастівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з поданням про звільнення ОСОБА_5 , від покарання за діяння караність якого усунена Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Представник органу пробації у судовому засіданні просила задовольнити подання.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подання.

Засуджена ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та просила подання задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, враховуючи позицію прокурора, представника органу пробації та засудженої ОСОБА_5 , суд вважає, що його слід задовольнити, з наступних підстав.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

При цьому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Згідно вказаного Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за вказаним Законом, особа несе адміністративну відповідальність за ст. 51 КК України, у випадку якщо вартість чужого майна, яке вона викрала шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати не перевищує 2 неоподатковуваних мінімума доходів громадян.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своєму висновку, викладеному у постанові у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21 провадження № 51-2555кмо24) зазначила, що Закон № 3886- IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886- IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2024, який набрав законної сили 11.04.2024, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Як вбачається зі змісту вказаного вироку, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: 05.02.2024 за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану. При цьому вартість викраденого ОСОБА_5 майна згідно цього вироку становила 706 грн. 34 коп.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України,якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2481 грн., а тому сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240 грн. 50 коп.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, з огляду на ту обставину, що ОСОБА_5 , згідно вироку Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2024, вчинила замах на таємне викрадення чужого майна на суму 706 грн. 34 коп., що менше ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння злочинів, тобто менеше ніж 2481 грн., а тому вчинені нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженої ОСОБА_5 від призначеного покарання за вказним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Фастівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2024 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1