Справа № 555/1597/24
Номер провадження 1-кс/555/409/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2024 р. м. Березне Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне клопотання слідчого слідчого відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором першим заступником керівника Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000250 від 18.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маринин Березнівського району Рівненської області, зареєстроване місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ФОП, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

І.Обґрунтування клопотання

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий покликається на те, що 18 липня 2024 року старший оперуповноважений управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області підполковник поліції ОСОБА_8 спільно із заступником начальника відділу управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майором поліції ОСОБА_9 , під час виконання службових обов`язків, а саме виконання доручення слідчого від 18.07.2024, зареєстрованого під №2148-2024 від 18.07.2024, рухаючись на службовому автомобілі з м.Рівне в напрямку м.Березне Рівненської області, на трасі Н-25, поблизу с.Антонівка Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області, побачили ОСОБА_5 , який стояв неподалік автобусної зупинки, якому повинні були вручити повістку про виклик до слідчого.

З цією метою старший оперуповноважений управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області підполковник поліції ОСОБА_8 спільно із заступником начальника відділу управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майором поліції ОСОБА_9 , виконуючи свої службові обов`язки, зупинилися поблизу автобусної зупинки, підійшли до ОСОБА_5 та розпочали розмову з останнім з метою вручення йому повістки про виклик.

18 липня 2024 року приблизно о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу автобусної зупинки на трасі Н-25, що неподалік с.Антонівка Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області, усвідомлюючи, що до нього підійшли працівники поліції, які виконують службові обов`язки, діючи умисно та протиправно, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, наніс один удар правою ногою в область лівого стегна, після чого кулаком правої руки один удар в область грудей ОСОБА_8 в результаті чого останній втратив рівновагу, впав на асфальтне покриття.

З урахування наведеного, просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без внесення застави.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

19.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти: спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає безальтернативне покарання, пов`язане з ізоляцією особи від суспільства у вигляді обмеження або позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років, за вказаних підстав існує ризик що ця обставина може спонукати підозрюваного залишити своє місце проживання та з метою уникнення відповідальності переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, відразу після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину та переховувався від органів досудового розслідування.

Обґрунтуванням наявності існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України є той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та фактично перебуває у м.Березне Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області, також проживає у м. Рівне, тобто поруч із місцем проживання, перебування та місцем роботи потерпілого та свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з цим при зустрічі, матиме фактичну можливість чинити тиск на останніх шляхом погрози, умовляння чи переконання.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 має місці соціальні зв`язки, являється фізичною особою-підприємцем, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, неповнолітніх осіб, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні не має, не депутат, групи інвалідності не має, державних нагород та пільг не має, на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимий.

На підставі наведеного, просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17.09.2024 включно, без права внесення застави.

ІІ. Позиція сторони захисту

Сторона захисту просить у задоволенні клопотання відмовити, вказуючи, що долучені стороною обвинувачення до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, не підтверджують наявність підстави для застосування запобіжного заходу, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Очевидцями вказаної події, окрім потерпілого та свідка ОСОБА_9 , були також і свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . У своєму клопотанні сторона обвинувачення вказує, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується також і показаннями вказаних свідків. Однак під час їх допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали показання про те, що ОСОБА_5 під час спілкування з працівниками поліції ударів поліцейському не наносив. Долучений до матеріалів справи медичний висновок щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень вказує на можливість їх отримання, в тому числі, і від самопадіння. На думку сторони захисту стороною обвинувачення умисно не надається відеозапис з місця події, який здійснювався на мобільні телефони працівників поліції, оскільки такий запис не підтверджує повідомлену підозру.

Також зазначає, що 18.07.2024 року о 18 год. 51 хв. на його мобільний телефон як захисника ОСОБА_5 телефонував оперуповноважений ОСОБА_14 , який погодив з ним дату, коли вони із підзахисним матимуть змогу прибути до ГУ НП в Рівненській області і не повідомляв про вчинення його підзахисним будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_8 .

Крім того, відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування, оскільки відомості про подію до ЄРДР були внесені 18.07.2024 року о 20 годині 41 хвилини, а о 22 годині 51 хвилині ОСОБА_5 було затримано на місці події, куди він повернувся добровільно після того, як йому повідомили, що ним цікавиться поліція з приводу побиття поліцейського.

Не доведено будь-якими доказами і той факт, що ОСОБА_5 вчиняв будь-які дії, що були б спрямовані на вчинення впливу чи тиску на потерпілого та свідків. В судовому засіданні прокурор підтвердив, що такі факти органу досудового розслідування не відомі.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, є ФОП, має на утриманні малолітню дитину, має позитивну характеристику. Щодо зазначення у клопотанні про факт притягнення особи до кримінальної відповідальності, то вказана обставина не може бути прийнята слідчим суддею до уваги як така, що характеризує особу, оскільки на даний час згідно ст.89 КК України ОСОБА_5 є несудимим, а тому факт його засудження не може мати для слідчого судді жодного правового значення.

З урахуванням наведеного, вказує, що сторона обвинувачення не довела під час розгляду клопотання ні обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, ні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що має стати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

ІІІ. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання та мотиви прийнятого слідчим суддею рішення.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000250 від 18.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

19.07.2024 року про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення було повідомлено ОСОБА_5 .

Згідно з ч.1 ст.131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Згідно положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення

Як вбачається із матеріалів поданого слідчому судді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу органом досудового розслідування з метою підтвердження обґрунтованості підозри подано: протокол допиту потерпілого, протоколи допиту свідків, довідку №263 від 18.07.2024 року щодо звернення ОСОБА_8 до медичного закладу, висновок судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено ушкодження у вигляді закритого перелому головки лівої променевої кістки із осадженням (тілесне ушкодження, що належить до середнього ступеня тяжкості), синець по зовнішній поверхні в проекції головки лівого кульшового суглобу (належить до категорії легких тілесних ушкоджень), інші письмові докази.

Відповідно до положень п.6,7 ч.2 ст.193 КПК України підозрюваний під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має право, зокрема, досліджувати речові докази, документи, показання, на які посилається прокурор, та надавати речі, документи, показання інших осіб на спростування доводів прокурора; заявляти клопотання про виклик і допит свідків, показання яких можуть мати значення для вирішення питань цього розгляду.

З метою реалізації вказаних прав, сторона захисту заявила клопотання про виклик свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були очевидцями події і які також вже були допитані на стадії досудового розслідування.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали показання про те, що 18.07.2024 року перебували разом із ОСОБА_5 на перехресті доріг поблизу автобусної зупинки с.Антонівка. Під час спілкування, що відбувалось між ОСОБА_5 та працівниками поліції, ОСОБА_5 ударів будь-якому з працівників поліції не наносив. Один із поліцейських, до якого став підходити ОСОБА_5 , почав в свою чергу відходив від нього, крокуючи назад і, зачепившись чи, можливо, оступившись, впав лівою стороною тулуба на асфальт. Після цього один із свідків запитав, чи з ним все добре, на що поліцейський відповів, що так. Далі відбувалась спокійна розмова між усіма учасниками, ніхто з працівників поліції не телефонував на лінію 102 і не повідомляв про побиття. Далі ОСОБА_5 розписався про отримання якогось документи та поїхав на своєму автомобілі, за ним роз`їхались і свідки. Свідок ОСОБА_12 також вказав, що, коли повернувся додому, йому зателефонували з поліції і сказали, що йому необхідно приїхати для дачі показань щодо побиття поліцейського. Він відразу зателефонував і повідомив про це ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор вказав, що відеозапис, який здійснював поліцейський, не долучений до матеріалів клопотання, оскільки це право сторони обвинувачення при розгляді клопотання подавати слідчому судді докази, які сторона обвинувачення вважає за необхідне. На даний стадії вказаний відеозапис ще не долучено до матеріалів кримінального провадження у процесуальний спосіб.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, з урахуванням вищевказаної практики ЄСПЛ на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя, має оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення (тобто доказів, що вказують лише на можливість вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення). Повнота та всебічність проведеного розслідування, доведеність винуватості особи не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу в частині оцінки обґрунтованості підозри.

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках вказаного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

3.2 Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор

Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи їх наявність, слідчий суддя приймає до уваги наступні обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від суду наразі є актуальним та обумовлений, серед іншого можливим притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками для ОСОБА_5 , такими як суворістю можливого покарання. Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк до п`яти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Крім того, як вбачається із наданого слідчому судді досьє на особу ОСОБА_5 має право виїзду за межі України.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то слідчий суддя зважає, що деякі свідки у даному провадженні перебувають у приятельських стосунках із підозрюваним, а тому існує ризики можливого впливу на вказаних осіб. Слідчий суддя вказує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на протязі усього досудового розслідування, оскільки в подальшому органом досудового розслідування можуть проводитись слідчі експерименти чи одночасний допит свідків, а тому покликання сторони захисту на ту обставину, що свідки у кримінальному провадженні вже допитані, не спростовує вищевказаного ризику.

Проте слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не було доведено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КК України з таких підстав.

Обґрунтовуючи наявність зазначеного ризику, сторона обвинувачення покликається на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 20.05.2019 особа була засуджена за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання. Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 04.06.2021 ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Також, ОСОБА_5 обвинувачувався у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, однак згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 15.02.2022 кримінальне провадження №0000611 від 29.12.2018 про обвинувачення ОСОБА_5 закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному у формі приватного обвинувачення.

Сторона захисту заперечила щодо прийняття слідчим суддею до уваги вказаних обставин, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_10 є несудимим. З вказаною позицією сторони захисту слідчий суддя погоджується.

Так, у постанові від 27.09.2018 року Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (справа №647/1831/15-кс) зазначає, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Судимість має строковий характер. У законі визначено, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлено підстави її припинення (погашення судимості та її зняття). Припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

З огляду на зазначене та обставина, що ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення кримінального правопорушення, що відносно нього справа перебувала у провадженні суду не може бути прийнято до уваги слідчим суддею ні як обставина, що підтверджує існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, ні як обставина, яка характеризує особу підозрюваного.

Таким чином слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення були доведені мета та підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

3.3. Щодо не можливості застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 є несудимим та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Аналіз вказаної правової норми дозволяє дійти до висновку, що застосування тримання під вартою щодо несудимого підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, можливе виключно у разі додаткового доведення прокурором обставин, що:

1)перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду;

2) перешкоджала кримінальному провадженню,

3) або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При обґрунтуванні підстав застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, сторона обвинувачення у клопотанні вказує, що «відразу після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину та переховувався від органу досудового розслідування».

Однак, окрім формального зазначення у клопотанні такої обставини, стороною обвинувачення на її підтвердження не було надано жодного доказу.

Як вбачається із долучених до клопотання доказів подія інкримінованого кримінального правопорушення мала місце 18.07.2024 року приблизно о 18 годині 20 хвилин.

Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 18.07.2022 року о 20:41:02.

Як вбачається із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.07.2024 року ОСОБА_5 був затриманий 18.07.2024 року о 22 годині 51 хвилині. І затримана особа була саме на місці події (поблизу автобусної зупинки с.Антонівка Березнівської ТГ Рівненської області).

Як пояснив в судовому засіданні підозрюваний щодо обставин його затримання, ударів працівнику поліції не наносив, після отримання від нього повістки про виклик до слідчого, поїхав додому. Однак за деякий час йому зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що його викликають в поліцію щодо спричинення поліцейському тілесних ушкоджень. Відразу після цього ОСОБА_5 повернувся на місце події з метою з`ясування усіх обставин. На той час там вже перебували працівники поліції, з якими він спілкувався близько 40 хвилин, потім приїхав підрозділ «КОРД» і один із спецпризначенців запропонував йому пройти до службового автомобіля, що без будь-яких заперечень, він і зробив.

Дані пояснення підозрюваного стороною обвинувачення спростовані не були.

В судовому засіданні ні прокурор, ні слідчий не змогли назвати конкретні заходи, які вони вживали з метою розшуку особи протягом 2 годин 10 хвилин досудового розслідування .

Матеріали клопотання, в тому числі і досьє на особу ОСОБА_5 , вказує, що орган досудового розслідування володіє інформацією щодо зареєстрованого місця проживання підозрюваного, його фактичного місця проживання, номеру мобільного телефону.

Залишення особою місця події не може тлумачитись як переховування від органу досудового розслідування, оскільки лише після внесення відомостей до ЄРДР розпочинається саме досудове розслідування і дії особи мали б бути спрямовані на те, щоб бути «недоступним» саме для органу досудового розслідування.

Про обставини переховування особи від органу досудового розслідування чи суду могли б свідчити так дії підозрюваного, як наприклад, особа не з`являється за викликами до органів досудового розслідування, не перебуває за місцем реєстрації чи фактичного проживання, не відповідає на телефонні дзвінки слідчих, прокурора, проте жодної з цих обставин під час розгляду клопотання прокурором доведено не було.

Не було наведено слідчому судді і жодних обставин, які б свідчили, що ОСОБА_5 перешкоджав кримінальному провадженню чи йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином слідчий суддя доходить до висновку, що стороною обвинувачення не було доведено наявність визначених КПК України підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 як такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

3.4. Щодо можливості застосування відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-- відомостей про наявність у підозрюваного судимостей, застосування до нього раніше запобіжних заходів чи про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано;

-- ОСОБА_5 має постійне місце проживання - АДРЕСА_2 , є ФОП, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність у особи міцних соціальних зв`язків;

-- згідно характеристики президента спортивно-оздоровчого клубу «Патріот» ОСОБА_11 . ОСОБА_15 з 2012 року є меценатом та організатором чемпіонату України з вільного козацького бою. З перших днів повномасштабного вторгнення рф ОСОБА_5 фінансово підтримував особовий склад військової частини НОМЕР_1 , за що отримав подяку від командира військової частини ОСОБА_16 .

-- свідок ОСОБА_17 показав, що є віськовослужбовем ЗСУ і ОСОБА_5 неодноразово допомагав підрозділу, де він проходить службу, фінансово та наданням необхідних матеріальних ресурсів.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороню залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період з 00 години до 06 години, щоденно, протягом строку дії ухвали.

Визначаючи тривалість та умови даного запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що органом досудового розслідування на час обрання запобіжного заходу вже виконано значний обсяг слідчих дій, такий запобіжний захід як домашній арешт пов`язаний із обмеженням свободи пересування особи і його застосування на тривалий період має обумовлюватись вагомістю доказів наданих стороною обвинувачення.

Крім того, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, при визначенні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у зв`язку із встановленням ризиків перешкоджання кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного такі обов`язки: 1). прибувати за кожним викликом до слідчого відділення ВП №4 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись з Рівненського району Рівненської області, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді; 3). утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Оцінюючи інші доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя виходить з усталеної практики ЄСПЛ щодо мотивування судового рішення. Так, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, §30).

При цьому, слідчий суддя зауважує, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

На підставі викладеного і керуючись ст.177,183,194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором першим заступником керівника Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000250 від 18.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маринин Березнівського району Рівненської області, зареєстроване місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період з 00 години до 06 години, щоденно, протягом строку дії ухвали.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1). прибувати за кожним викликом до слідчого відділення ВП №4 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області, прокурора, слідчого судді;

2). не відлучатись з Рівненського району Рівненської області, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді;

3). утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 20 серпня 2024 року в межах строку досудового розслідування.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Березнівського відділу Здолбунівської окружної місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено о 11 годині 24 липня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1