Справа № 199/9863/24
ВИРОК

іменем України

02.12.2024 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000260 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Добропіллі Донецької області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх та непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , проживаючого у будинку АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 2797/0/15-24 від 24.09.2024, змінено з 7 жовтня 2024 року територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

ОСОБА_3 07.11.2024 року о 11:50 год. проходив по вулиці Чапаєва у місті Добропіллі, Покровського району, Донецької області, де на узбіччі дороги знайшов на землі згорток зеленого кольору. Розуміючи, що в середині даного згортка знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_3 , підняв його з землі, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2пролідин-1-іл-пентан-1-он) та поклав до правої кишені одягнутої на ньому куртки, тим самим почав незаконно зберігати особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2 піролідин-1-іл-пентан-1-он) для особистого вживання, без мети збуту.

07.11.2024 року, близько 12:20 год., ОСОБА_3 , маючи при собі вищевказаний згорток та рухаючись біля буд. АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів особи, згідно до ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію», під час чого останній повідомив, що в нього при собі мається наркотична речовина.

В подальшому, в період часу з 13 год. 16 хв. по 13 год. 44 хв., з письмового дозволу ОСОБА_3 , у присутності двох понятих, був проведений огляд місця події, в ході якого ОСОБА_3 , самостійно надав для огляду згорток зеленого кольору, в середині якого знаходився zір-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,3144 г., що містить в собі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл- піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить - 0,2554 г., яку він незаконно придбав та зберігав, для особистого вживання, без мети збуту.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані: - письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, як такі що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Разом з наведеним, призначення іншого виду покарання буде досить суворим, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та становити надмірний тягар для останнього.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1(один) рік.

На підставі ч.2 ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ:

-особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP масою -0,2894 г., яка зберігається у камері схову ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області (порядковий номер 876) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів в сумі 2 387,70 гривень.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1