Справа № 643/6892/24
н/п 1-в/953/309/24
"16" жовтня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання заступника начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Московського районного суду м.Харкова від 03.07.2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ,-
11 вересня 2024 року до суду надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області про приведення вироку Московського районного суду м.Харкова від 03.07.2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.
Подання мотивоване тим, що на обліку Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року за ч.1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 08.08.2024 року. Згідно вироку, 15.05.2024 року ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2099,40 гривень.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886- ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ), відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до норм частини 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
Зі змісту вироку Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, 15.05.2024 року.
Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру ставили 1514 грн.
Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настала кримінальна відповідальність, становив 3028 грн. (1514x2=3028).
Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
За вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 склав 2099,40 грн.
Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 2099,40 грн, тобто є меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність - 3028 грн., та з огляду на норми статті 58 Конституції України і статті 5 КК України щодо принципу зворотної дії закону в часі, засуджений підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
У судове засідання представник органу пробації не прибув, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.
Прокурор у поданій до суду заяві проти задоволення подання не заперечував.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року за ч.1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 08.08.2024 року. Згідно вироку, 15.05.2024 року ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2099,40 гривень.
Згідно з повідомленням від 15.08.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлений на облік Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 , склав 2099,40 гривень.
Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2024 рік складав 1514 гривні. Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складав суму в розмірі: (1514x2) =3028 гривень. Таким чином, станом на день вчинення шахрайства ОСОБА_4 , майна на суму 2099,40 гривень, вказана сума складала менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 у постанові від 7 жовтня 2024 року.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Подання задовольнити.
Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, вирок Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024року, ухваленого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024року покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.
Особову справу відносно ОСОБА_4 повернути до органу з питань пробації.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1