ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3915/23

Провадження № 11-кп/4820/407/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002981 від 24.08.2023 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Базалія Теофіпольського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює водієм в ТОВ "Хладпром", депутатом не обирався, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосований ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2023 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля «Mercedes-Benz 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 скасовано.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 4302 грн. стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст..100 КПК України.

За вироком суду, близько 13 години 06 хвилин, 24 серпня 2023 року, в світлу пору доби, ОСОБА_9 , нехтуючи вимогами п.п.12.3, 12.4 та 12.9(6) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР) керував автомобілем «Mercedes-Benz 313 CDI» р.н. НОМЕР_2 на ділянці 117 км + 300 м автодороги Н-03 сполученням «Житомир - Чернівці» в межах населеного пункту с.Ладиги Староостропільської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, в напрямку м. Старокостянтинова, зі швидкістю близько 91 км/год, чим перевищив максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, створюючи своїми діями небезпеку, яка загрожувала життю і здоров`ю учасникам дорожнього руху, поблизу магазину «Продукти», в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.3 Правил проявив неуважність, завчасно не виявив небезпеку для його руху, а саме малолітнього пішохода ОСОБА_10 , який котив поруч з правого боку дитячий велосипед «Десна» синього кольору, перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz 313 CDI» р.н. НОМЕР_2 , не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд передньою правою кутовою частиною автомобіля «Mercedes-Benz 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Унаслідок ДТП малолітній пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому склепіння та основи черепа зліва та спереду (лівих тім`яної і скроневої кісток, лобної кістки), забоїв стовбурових відділів головного мозку (середнього мозку, моста та довгастого мозку), забою, субарахноїдального крововиливу та розриву м`яких мозкових оболонок випуклої поверхні правої скроневої частки, забоїв та субарахноїдальних крововиливів полюсів скроневих та основних поверхонь лобних часток головного мозку, субарахноїдального крововиливу випуклої поверхні лівої тім`яної частки головного мозку, рани тім`яної ділянки голови зліва, крововиливу в м`яких тканинах лівої лобно-скронево-тім`яної та правої лобно-скроневої ділянок голови, крововиливу в ділянці повік лівого ока, вивихів 4 і 5 зубів на нижній щелепі зліва, численних саден обличчя, які є тяжкими тілесними ушкодженнями та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_10 помер 19 вересня 2023 року в межах КП «Хмельницька міська дитяча лікарня».

Своїми діями ОСОБА_9 , порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному:

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п. 12.9. б) Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті малолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вказує, що звільнивши ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, місцевий суд не в повній мірі врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та дійшов помилкового висновку про можливість виправлення останнього без реального відбування покарання, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом, всупереч вимогам ст.65 КК України, в достатній мірі не враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та потягнув зо собою смерть малолітньої дитини - 10 років.

Крім того, на думку апелянта, в достатній мірі не враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_12 рухаючись в населеному пункті з перевищенням швидкості (91 км/год.), що не дало змогу останньому вчасно відреагувати, шляхом застосування екстреного гальмування, на появу на дорозі мало літнього ОСОБА_10 і як наслідок трапилось дана подія.

Посилається і на те, що визначені судом обставини жодним чином не знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, а лише характеризують особу засудженого і тому не можуть бути враховані судом при застосуванні до нього положень ст.75 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самою обвинуваченою.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , є вірною.

Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_9 покарання не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як зазначено в ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, утому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України та встановлюючи іспитовий строк, місцевий суд урахував, що вчинений ОСОБА_9 злочин є тяжким, проте відноситься до необережних, тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду. Також і те, що ОСОБА_9 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює водієм, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий необережний злочин.

Крім того враховано й конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який в добровільному порядку відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, визнав свою вину, щиро розкаявся, що, на думку суду, вказує на повне усвідомлення ОСОБА_9 вчиненого та обсягу завданої шкоди та думка потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просили призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

За наявності обставин, які пом`якшують покарання та з визнанням яких судом першої інстанції, повністю погоджується колегія суддів, зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також з огляду на позицію потерпілих у цій справі, які жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 не мають, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування вироку та ухвалення нового вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст..ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3