КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6709/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікроприбор» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000113 від 04 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на вилучене 25 вересня 2024 року під час обшуку офісних приміщень ТОВ «Мікроприбор» за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 1, майно, а саме:

- чекові звіти ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 ,ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 розміщені в 4-х целофанових файлах;

- господарські договори поставки з додатками ТОВ «Мікроприбор» з ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ФОП ОСОБА_17 ;

- договори поставки ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами - ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 ;

- договори про надання поворотної фінансової допомоги укладені між ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами - ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_11 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_48 , ОСОБА_59 , ОСОБА_51 , ОСОБА_60 , ОСОБА_50 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 ;

- документи щодо працевлаштованих осіб (анкети, анкети кандидатів, копії особистих документів, автобіографії, посадові інструкції, договори про матеріальну відповідальність, зобов`язання про не розголошення комерційної таємниці, пам`ятки про збереження конфіденційної інформації, згоди на обробку персональних даних, трудові договори) щодо громадян: ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_61 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_46 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 . ОСОБА_132 в загальній кількості на 1192 арк.;

- накази про прийняття на роботу на 22 арк.;

- накладні ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами за період 2021-2024 р. розміщені в папках скоросшивочах червоного кольору та 4-х синього кольору в загальній кількості на 1542 арк.;

- трудові договори між працівниками і фізичними особами, які використовують найману працю в загальній кількості 158 шт. на 294 арк.;

- жорсткий диск Segate sn 9vmqv2rh.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

У мотивування скарги зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає статтям 370, 372 КПК України, а саме є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

У доповненнях до апеляційної скарги адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді від 19 вересня 2024 року у справі №761/34336/24 про надання дозволу на обшук, клопотання детектива БЕБ України було задоволено лише частково та не надано дозвіл на вилучення ряду предметів у зв`язку з недостатністю обґрунтування детективом клопотання в даній частині, проте детективом було вилучено майно, яке не входило до переліку майна, на яке отримано відповідний дозвіл, зокрема: документи з працевлаштування, накази про прийняття на роботу, трудові книжки, жорсткі диски.

Вказує, що ТОВ «Мікроприбор» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, не може набути статусу юридичної особи, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, оскільки відповідно до статті 69-3 КК України серед підстав для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутня така підстава як вчинення злочину за статтею 212 КК України, тобто ухилення від сплати податків; у випадку постановлення обвинувального вироку конфіскація майна зможе бути застосована виключно до майна фізичної особи як додаткове покарання відповідно до частини першої статті 59 КК України.

Зауважує, що аналітичні матеріали працівників БЕБ України, на які послався суд першої інстанції, не можуть бути доказом у кримінальному провадженні, а тому його використання є протиправним.

Уважає, що тимчасово вилучене майно передчасно визнано речовими доказами, оскільки відсутні докази того, що воно є предметом будь-якого кримінального правопорушення або здобуто в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям статті 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката власника майна ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000113 від 04 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

25 вересня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва справа (справа №761/34336/24) від 19 вересня 2024 року проведено обшук в офісних приміщеннях ТОВ «Мікроприбор», які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 1.

Під час обшуку виявлено речі та документи, які мать доказове значення у кримінальному провадженні, а саме: чекові звіти ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 розміщені в 4-х целофанових файлах; господарські договори поставки з додатками ТОВ «Мікроприбор» з ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ФОП ОСОБА_17 ; договори поставки ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами - ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 ; договори про надання поворотної фінансової допомоги укладені між ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами - ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_11 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_48 , ОСОБА_59 , ОСОБА_51 , ОСОБА_60 , ОСОБА_50 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 ; документи щодо працевлаштованих осіб (анкети, анкети кандидатів, копії особистих документів, автобіографії, посадові інструкції, договори про матеріальну відповідальність, зобов`язання про не розголошення комерційної таємниці, пам`ятки про збереження конфіденційної інформації, згоди на обробку персональних даних, трудові договори) щодо громадян: ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_61 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_46 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 . ОСОБА_132 в загальній кількості на 1192 арк.; накази про прийняття на роботу на 22 арк.; накладні ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами за період 2021-2024 роки, розміщені в папках скоросшивочах червоного кольору та 4-х синього кольору в загальній кількості на 1542 арк.; трудові договори між працівниками і фізичними особами, які використовують найману працю в загальній кількості 158 шт. на 294 арк.; жорсткий диск Segate sn 9vmqv2rh, який вилучено з робочого місці в офісному приміщенні ТОВ «Мікроприбор».

Постановою детектива від 26 вересня 2024 року вилучені під час проведення обшуку речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000113 від 04 грудня 2023 року.

27 вересня 2024 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000113 від 04 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2024 Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на вилучене 25 вересня 2024 року під час обшуку офісних приміщень ТОВ «Мікроприбор» за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 1, майно, а саме:

- чекові звіти ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 ,ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 розміщені в 4-х целофанових файлах;

- господарські договори поставки з додатками ТОВ «Мікроприбор» з ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ФОП ОСОБА_17 ;

- договори поставки ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами - ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 ;

- договори про надання поворотної фінансової допомоги укладені між ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами - ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_11 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_48 , ОСОБА_59 , ОСОБА_51 , ОСОБА_60 , ОСОБА_50 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 ;

- документи щодо працевлаштованих осіб (анкети, анкети кандидатів, копії особистих документів, автобіографії, посадові інструкції, договори про матеріальну відповідальність, зобов`язання про не розголошення комерційної таємниці, пам`ятки про збереження конфіденційної інформації, згоди на обробку персональних даних, трудові договори) щодо громадян: ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_61 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_46 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 . ОСОБА_132 в загальній кількості на 1192 арк.;

- накази про прийняття на роботу на 22 арк.;

- накладні ТОВ «Мікроприбор» з ФОПами за період 2021-2024 р. розміщені в папках скоросшивочах червоного кольору та 4-х синього кольору в загальній кількості на 1542 арк.;

- трудові договори між працівниками і фізичними особами, які використовують найману працю в загальній кількості 158 шт. на 294 арк.;

- жорсткий диск Segate sn 9vmqv2rh.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000113 від 04 грудня 2023 року та яке виявлено і вилучено 25 вересня 2024 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва справа (справа №761/34336/24) від 19 вересня 2024 року в офісних приміщеннях ТОВ «Мікроприбор», які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 1, з тих підстав, що вилучене майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказані у клопотанні документи мають відношення до кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищезазначені документи, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав на зазначене у клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, безпідставними є аргументи адвоката ОСОБА_6 про те, що аналітичні матеріали працівників БЕБ України, на які послався суд першої інстанції, не можуть бути доказом у кримінальному провадженні, а тому його використання є протиправним.

Посилання апелянта на те, що тимчасово вилучене майно передчасно визнано речовими доказами, оскільки відсутні докази того, що воно є предметом будь-якого кримінального правопорушення або здобуто в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям статті 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим та прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені предмети та речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Як установлено матеріалами провадження, вилучені в ході проведення обшуку документи 26 вересня 2024 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як установлено вище, слідчим суддею дійдено висновку про наявність підстав для накладення арешту на вказане прокурором у клопотанні майно з метою збереження речових доказів, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу суду посилання скаржника про те, що ТОВ «Мікроприбор» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, не може набути статусу юридичної особи, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, оскільки відповідно до статті 69-3 КК України серед підстав для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутня така підстава як вчинення злочину за статтею 212 КК України, тобто ухилення від сплати податків; у випадку постановлення обвинувального вироку конфіскація майна зможе бути застосована виключно до майна фізичної особи як додаткове покарання відповідно до частини першої статті 59 КК України.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, ненадання ухвалою слідчого судді від 19 вересня 2024 року у справі №761/34336/24 про надання дозволу на обшук дозволу на вилучення ряду предметів у зв`язку з недостатністю обґрунтування детективом клопотання, зокрема: документів з працевлаштування, наказів про прийняття на роботу, трудових книжок, жорстких дисків, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна з дотриманням вимог частини п`ятої статті171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах ТОВ «Мікроприбор», колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційні скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікроприбор» - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3