Справа № 362/6041/24
Провадження № 1-кп/362/641/24
ВИРОК

Іменем України

16.09.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000083 від 26.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Глеваха Васильківського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, стрілець-снайпер 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

встановив:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, обіймаючи посаду стрільця-снайпера механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у кінці травня 2024 року (точної дати та часу не встановлено) разом із своїм знайомим ОСОБА_5 перебував неподалік будівлі, що у АДРЕСА_3 , де побачив поруч припаркований автомобіль марки «Volkswagen Golf» номер двигуна НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 (далі автомобіль, транспортний засіб).

У ході розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 останній дізнався, що даний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_5 на підставі договору лізингу та має технічно несправний стан. Тоді у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , використовуючи особливі довірчі відносини з ОСОБА_5 , які склалися між ними внаслідок особистого знайомства, вводячи в оману останнього шляхом повідомлення неправдивих відомостей, зокрема, що має знайомого майстра з ремонту автомобілів, та запропонував допомогти у транспортуванні та доставці автомобіля для подальшого відновлення його технічної справності. ОСОБА_5 , не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_4 щодо невиконання умисних домовленостей стосовно передачі автомобіля на ремонт, погодився на вказану пропозицію та передав в добровільному порядку ключі від даного транспортного засобу.

Потім ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 22.07.2024 близько 11:00 год. на автомобілі марки «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_5 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , якому повідомив, що автомобіль належить його дружині, шляхом буксирування, здійснив переміщення даного транспортного засобу та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» матеріальної шкоди на загальну суму 74918, 25 гривень.

ОСОБА_4 при допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які зазначені в обвинувальному акті. Наголосив, що шкоду відшкодував повністю шляхом повернення автомобіля, щиро розкаявся, розуміє, що вчинив неправильно, зробив для себе відповідні висновки, просив суд суворо не карати. Пояснив, що близько семи років є військовослужбовцем, на даний час не перебуває за місцем служби за наказом командира через відправлення його на довготривалу реабілітацію.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Представник потерпілого у судове засідання не прибув, скерував до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, водночас суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та/або у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку у органі пробації не перебуває, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий, без негативних характеристик за місцем служби, є учасником бойових дій, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вказує на його тісні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем Збройних Сил України з 24.02.2022.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також суд бере до уваги особу винного, який у судовому засіданні надав зізнавальні показання, є особою молодого віку, в умовах збройної агресії проти України тривалий час приймав активну участь у її захисті та висловив твердий намір продовжувати сумлінно виконувати службові обов`язки, відшкодував заподіяну шкоду, тобто негативні наслідки його злочинних дій усунуто, а тому суд вважає за доцільне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалами слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 на транспортний засіб.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 здійснює командир військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командир військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 25 копійок.

Скасувати арешт, що був накладений 06.08.2024 ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі № 381/3766/24 на автомобіль марки марки «Volkswagen Golf» номер двигуна НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 1998 року випуску, н.з. НОМЕР_4 .

Речовий доказ після набрання вироком законної сили - автомобіль марки «Volkswagen Golf» номер двигуна НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів (Київська область, Фастівський район, с. Бориси, пров. Боженка, 23) повернути власнику ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1