Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/9592/24
Провадження № 1-в/644/793/24

УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2024 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність вироку суду до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ,

УСТАНОВИВ:

04.11.2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло відповідне клопотання від засудженого про приведення у відповідність вироку до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

В судове засідання засуджений, представник ХВК №43 не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, клопотання підтримали.

Суд, з урахуванням думки прокурора, що не заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши зміст клопотання, особову справу засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та змісту клопотання засудженого ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року, за яким він визнаний винуватим за ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 28.09.2020 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 28.09.2020 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.2 ст. 185 КК України. Призначено покарання за даним вироком за ч.3 ст. 297 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 11.09.2019 року на суму 1159 грн., у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладанням обов`язків протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ змінено максимальний розмір дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, з набранням чинності вказаним Законом змінено диференціюючий критерій розмежування адміністративного проступку та кримінального правопорушення: викрадення майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на даний час утворює склад адміністративного, а не кримінального правопорушення. Вказаним Законом фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України. Разом із тим, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 297, ст. 115 КК України відповідно до вимог закону не є таким, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна».

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.08.2024 у справі №567/507/23 (провадження №51-7110 км 23), ч.2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону України №3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 цього кодексу настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ. Отже, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 НМДГ. Податкова соціальна пільга у 2019 становить 960,50 грн. , тобто 2 НМДГ складає 1901 гривень.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Суд зазначає, що розмір шкоди визначеної за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 28.09.2020 року за епізодом від 11.09.2019 року в сумі 1159 грн. є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ та положень ПК України настає відповідальність, тому ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 28.09.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Зазначене звільнення від покарання не впливає на строк покарання призначений за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити відповідне клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 74 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, звільнити від призначеного покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 28.09.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова.

Головуючий: суддя ОСОБА_1