Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2345/24 Головуючий у 1-й інст.
ОСОБА_1 провадження №11-сс/4805/622/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №276/2345/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.10.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчої СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 11 грудня 2024 року (включно). Визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 грн. Строк дії ухвали - до 11.12.2024 року (включно).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постанови нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що будь-яких аргументів окрім тяжкості покарання слідчий та прокурор не вказали та судом не було прийнято до уваги наступні обставини, те що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений з ОСОБА_10 , має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, де проживає разом із родиною, за місцем проживання від односельців на останнього скарг не надходило, ні з ким не конфліктував. Раніше не судимий, окрім цього на даний час відсутня можливість виїзду за кордон, а тому стверджувати про те, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування не має підстав. Окрім цього, у ОСОБА_8 відсутня матеріальна змога переховуватися оскільки для таких дій потрібні ресурси для оренди житла, харчування та інше. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_8 прибував за кожним викликом слідчого, прокурора без будь-яких вагань. Щодо того, що підозрюваний проживає поза межами розташування органу досудового розслідування, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направляється на виконання не органу досудового розслідування за місцем його знаходження, а за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого, таким чином дієвий контроль буде здійснювати орган, який знаходиться під обслуговуванням Житомирського району. Ризик на який посилається слідчий та прокурор, що ОСОБА_8 незаконно може впливати па потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні повністю спростовується тим, що орган досудового розслідування вже здійснив допити потерпілого, свідків, провів слідчі експерименти за участю підозрюваного, свідків, що підтверджують додатки до клопотання тим, самим здобув належні докази. Під час обрання міри запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою суд може покласти обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, окрім цього будь-які місця проживання, обличчя експертів та спеціалістів підозрюваному не відомі, будь-яких доказів, що ОСОБА_8 може вчиняти дані дії ані прокурором, ані слідчим наведено не було, а тому даний ризик є припущенням та нічим не обґрунтований. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу на останнього буде покладений, як один із основних обов`язків саме з`являтися до слідчого та суду за викликом, а у разі невиконання покладених обов`язків прокурор, слідчий за погодженням з прокурором відповідно до статті 200 КПК України має право звернутися до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, у тому числі про зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення нічим не обґрунтований та не доведений. Щодо того, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, то ОСОБА_8 був звільнений із виправної колонії умовно-достроково, сумлінно відбув покарання без будь-яких порушень та на даний час являється особою яка раніше не судима. Вважає, що вказані ризики повністю спростовуються застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Судом не було визначено розмір застави, хоча відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальної провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинена підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності в обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обґрунтувавши їх в оскаржуваному рішенні.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, на думку колегії суддів, свідчать про обґрунтованість підстав для висновку про існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості вчинення ним кримінальних правопорушень, та переховування від суду, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає безпідставними посилання апелянта, що є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Не можуть бути враховані як однозначна підстава для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про наявність сталих соціальних зв`язків, дані про яких також були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_8 не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не буде впливати на потерпілих, свідків, експертів, оскільки з ними проведено вже ряд слідчих дій, а тому є доцільним обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були предметом перевірки слідчого судді та надана на них мотивована відповідь.

Також безпідставними є доводи апелянта щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, оскільки на думку колегії суддів, наявність постійного місця проживання неможливо віднести до тих безумовних стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Крім того доводи захисника про не визначення застави є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя з урахуванням положень ч. 5 ст. 182 КПК України визначив достатній розмір застави для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, передбачених цим Кодексом із покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.10.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави, до 11.12.2024 (включно), - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :