Номер провадження: 11-кп/813/1273/24
Справа № 498/912/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000410, внесеному до ЄРДР 20 червня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою- спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно до оскаржуваного вироку, у період часу з 31.07.2022 року по 10.06.2023 року обвинувачений ОСОБА_7 проживаючи зі своє дружиною ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, умисно вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_7 злочин проти життя та здоров`я при наступних обставинах. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою приниження та залякування своєї дружини ОСОБА_7 вирішив створювати їй нестерпні умови проживання шляхом застосування до неї домашнього насильства. Діючи із вказаною метою, ОСОБА_7 в період часу з 31.07.2022 року по 10.06.2023 року систематично, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в присутності двох малолітніх дітей завдавав своїй дружині моральних страждань, а саме застосовував до неї психологічне насильство, яке полягало в нецензурній лайці на адресу дружини, принижуючи та ображаючи її особисту гідність, систематичні погрози застосування фізичного насильства. Внаслідок вчинення стосовно ОСОБА_9 вищеописаного психологічного насильства та створення тим самим нестерпних умов для спільного перебування у будинку ОСОБА_9 була вимушена покидати будинок з метою збереження себе від реалізації погроз ОСОБА_7 , очікуючи на приїзд співробітників поліції. Зважаючи на вказані систематичні факти домашнього насильства з боку обвинуваченого ОСОБА_7 уповноваженими співробітниками поліції, які прибували на численні виклики ОСОБА_9 за описаний період часу, із врахуванням його протиправної поведінки було складено три протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП. В результаті вищеописаних систематичних фактів домашнього насильства, обвинуваченим ОСОБА_7 у вищевказаний період часу потерпілій ОСОБА_9 були завдані психологічні страждання, які призвели до погіршення якості життя потерпілої. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив, та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , яке виразилось в наступному. Так, 10.06.2023 року, приблизно о 21:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , знову став ініціатором сварки з ОСОБА_9 ,в ході якої, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, в присутності двох малолітніх дітей, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_9 відчула психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного приниження та була змушена звернутися із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій останнього.

Вимоги апеляційної скарги.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор аргументує тим, що Закон про кримінальну відповідальність дозволяє застосування обмежувального заходу до осіб, які вчинили домашнє насильство. Так, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини, суд першої інстанції безпідставно не застосував декілька обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Покласти обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України.

Застосувати до ОСОБА_7 обмежувальні заходи у вигляді заборони перебування у місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, та направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, у порядку п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 частково підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до ОСОБА_7 обмежувальних захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком, водночас, обвинувачений заперечував проти її задоволення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правоопршення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставно не застосування районним судом обмежувальних заходів передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, колегія суддів вважає, що вони є частково обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи. У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що кожен раз коли він вживав спиртні напої, він починав обзивати свою дружину нецензурно лайкою, принижувати та ображати її, погрожував їй фізичною розправою, після чого остання йшла уходила з дому.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 обмежувальних заходів, колегія суддів враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Роздільнянським РС № 1 філії ДУ « Центр пробації» в Одеській області від 15.08.2023 року, на підставі характеризуючих даних, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб.

Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 обмежувального заходу , оскільки сприятиме виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Однак, такий обмежувальний захід, як заборона перебувати у місці спільного проживання, які просить застосувати прокурор, з урахуванням того, що обвинувачений та потерпіла непов`язані спільним побутом та проживають окремо, не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Натомість, застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_7 строком на 3 місяці, апеляційний суд вважає доречним та необхідним.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника ;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 76 КК України, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як суперечать нормам матеріального права, оскільки ст. 76 КК України визначений перелік обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Таким чином, вимогами ч. 2 ст. 76 КК України передбачено право суду покласти на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1 КК України.

Разом з тим, вироком суду ОСОБА_7 призначено покарання у виді громадських робіт, тобто яке необхідно виконувати реально.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із застосування закону, який не підлягає застосуванню

Керуючись статтями 24,370, 372, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000410, внесеному до ЄРДР 20 червня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт

Застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальний захід до ОСОБА_7 , поклавши на нього обов`язок відповідно до п. 5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3