ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5707/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1979/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого обвинуваченого чи його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 07 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, з повною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком у 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 126 КПК України.

Судом першої інстанції зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26 04 2023 ОСОБА_7 , на власному автомобілі «Форд Скорпіон», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом зі своїм товаришем, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приїхали на територію за адресою: АДРЕСА_3 , яка частково перебуває у користуванні ОСОБА_9 та належить ОСОБА_10 , де мали завантажити та забрати на вищевказаному автомобілі бетонні плити для паркану, які належать ОСОБА_11 з його дозволу.

Знаходячись на території за вище вказаною адресою та виконавши всю необхідну роботу, пов`язану з завантаженням плит, ОСОБА_7 , побачив біля сусідньої господарської будівлі, складені на подвір`ї один на один п`ять прямокутних залізобетонних стовпів для європаркану, з наступними розмірами: три прямокутних стовпа довжиною по 3 м 40 см, шириною 13 см на 11 см; два прямокутних стовпа довжиною по 1 м, шириною 13 см на 11 см. Розуміючи, що дані стовпці належать ОСОБА_10 , якого на місці не було та, що окрім ОСОБА_8 на території більше нікого зі сторонніх осіб не має, у ОСОБА_7 , виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення даних стовпців.

В подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи свій раптовий злочинний, корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до свого знайомого ОСОБА_8 та попросив його, додатково, допомогти завантажити до кузову свого автомобіля «Форд Скорпіон», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , п`ять бетонних стовпів, зазначивши, що на це у нього мається дозвіл від власника.

Далі, ОСОБА_7 користуючись допомогою ОСОБА_8 , який не усвідомлював протиправний характер своїх дій та вважав, що діє з дозволу власника майна, будучи введеним в оману ОСОБА_7 , завантажив до кузову вищевказаного автомобіля, таким чином викрали п`ять прямокутних залізобетонних стовпів з-під європаркану, з наступними розмірами: три прямокутних стовпа довжиною 3 м 40 см, шириною першої сторони 13 см, шириною другої сторони 11 см, вартістю 1767,46 грн, два прямокутних стовпа довжиною 1 м, шириною першої сторони 13 см, шириною другої сторони 11 см, вартістю 346,56 грн.

Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину разом із викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим згідно судово-товарознавчої експертизи №2543/23 від 11 05 2023 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зальну суму 2114, 02 грн.

Таким чином, судом першої інстанції кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вказаним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив про його скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ч.1 ст. 91, ст. 374 КПК України та про призначення нового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 у тому ж суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, а лише послався на фабулу кримінального провадження викладену в обвинувальному акті, що свідчить про невстановлення в судовому засіданні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також невстановлення тих фактичних обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, що на його думку є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор просив про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_10 про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням процесуальних вимог, передбачених цим Кодексом.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів погоджується з обвинуваченням ОСОБА_7 та правильністю кваліфікації його дій за ч. 4 ст.185 КК України.

Що стосується апеляційних доводів прокурора, колегія суддів погоджується з їх обґрунтованістю стосовно порушень вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки суд першої інстанції у вироку послався лише на відомості, що були встановлені органом досудового розслідування.

Так, відповідно до положень, передбачених п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Проте, як вбачається з оскаржуваного вироку, під час його ухвалення судом першої інстанції вказані вимоги кримінального процесуального закону порушені.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції не встановив факту скоєння ОСОБА_7 крадіжки, а лише зазначив про те, що останній обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення за обставин встановлених досудовим розслідуванням.

Отже, суд першої інстанції при ухвалені вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема вимог ст.ст.307, 374 КПК України, і такі порушення, є істотними. Обвинувальний вирок, у такому вигляді, без встановлення судом фактичних обставин справи в будь-якому разі не може бути законним.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв`язку з чим він підлягає скасування внаслідок встановлення істотних порушень вимог кримінально процесуального закону.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених вимог КПК України не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 10, 15,16, ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального процесуального Закону, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст. 7, 285, 286, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст.45 КК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 07 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України, - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4