СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/9972/24
пр. № 1-кп/759/1256/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за № 0001368 від 12.04.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 12.04.2024, приблизно о 19 годині 20 хвилин, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом розбою, в умовах воєнного стану, підійшов до перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_3 , з метою заволодіння грошовими коштами.

Так, у невстановленому досудовим розслідування час та місці, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення нападу на перукарню з метою заволодіння грошовими коштами.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом розбою, ОСОБА_3 , 12.04.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою унеможливлення його впізнання за рисами обличчя надягнув капюшон та пов`язку для приховування обличчя - «баф», а також приготував сумку, в яку поклав предмет, схожий на ніж.

Перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 помітив перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_2», в яку вирішив зайти, з метою заволодіння чужим майном, шляхом розбою.

Перебуваючи у приміщенні перукарні, що за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 , натягнувши на обличчя з метою маскування заздалегідь заготований баф, підійшов до перукаря, яка перебувала за стійкою адміністратора, витягнув ніж, який мав при собі та направив його на потерпілу.

Після чого ОСОБА_3 висловив потерпілій вимогу передати гроші, які знаходились у неї в руках. Потерпіла ОСОБА_8 , реально сприймаючи погрозу для свого життя та здоров`я, виконуючи вимогу, передала останньому кошти у розмірі 3000 грн.

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік разом з викраденими чужим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Повідомив, що на той час у нього виникли проблеми на роботі та в особистому житті, які зумовили вчинення ним злочину, у скоєному розкаюється, завдану потерпілій шкоду компенсував в повному обсязі, запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, просив суворо його не карати та надати можливість стати на шлях виправлення.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 187 КК України як вчинення розбою в умовах воєнного стану.

При цьому суд бере до уваги, що з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного, зокрема, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу. При цьому форма висловлення погрози не обмежується конкретними словами про можливе застосування насильства, вона має місце й тоді, коли винна особа, зокрема, своїми жестами, демонстрацією зброї або інших предметів, які потерпілий об`єктивно може розцінити як такі, що при їх застосуванні його здоров`ю чи життю загрожуватиме небезпека, бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, а в потерпілого дійсно таке враження склалося.

Також, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, останнього разу згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 23.07.2024 № 3891-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 повністю охоплюються складом злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем навчання та попереднім місцем роботи характеризувався позитивно, не одружений, офіційно не працює. Окрім того суд враховує молодий вік обвинуваченого, а також позицію потерпілої ОСОБА_8 , яка просила суд суворо не карати ОСОБА_3 , жодних претензій до нього вона не має, завдану злочином шкоду їй компенсовано в повному обсязі та обвинуваченого вона пробачила.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення; активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у добровільній допомозі слідству шляхом повідомлення правоохоронним органам та суду фактів у справі; а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наведені вище обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та, з огляду на конкретні обставини справи, зокрема, відсутність тяжких наслідків, в сукупності з встановленими судом даними про особу обвинуваченого, його ставленням до вчиненого, висловленням жалю та бажання змінити спосіб життя, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, та претензій з боку потерпілої сторони, дають суду підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі строком на чотири роки із конфіскацією майна.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

З огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий корисливий злочин під час дії воєнного стану, а також на спосіб його вчинення, застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання суд вважає недоцільним.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Згідно вимог ст.ст. 174, 374 КПК України слід скасувати накладений арешт на майно вилучене під час обшуку, оскільки арешт накладався як на речові докази.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у загальному розмірі 12495,12 грн. (висновок експерта № СЕ-19/111-24/23750-Д від 17.04.2024 - 3786,40 грн.; висновок експерта № СЕ-19/111-24/25832- Д від 29.04.2024 - 4165,04 грн.; висновок експерта № СЕ-19/111-24/23754- Д від 19.04.2024 - 4543,68 грн.) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що на стадії досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2024 (ун. № 759/3343/24) до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 18.06.2024. Під час судового провадження клопотань від прокурора з даного питання не надходило, до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відомості про його особу, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 18.04.2024 року по 18.06.2024 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 12 495 (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять ) грн. 12 коп..

Арешт на майно, а саме: кросівки зеленого кольору з надписом «New Balance», розмір 40,5 см; мобільний телефон марки «IPhone X», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; предмет, зовні схожий на ніж; сумка бежево-чорного кольору з написом «NB», джинси синього кольору з зеленим ременем, кофта сірого кольору з капюшоном з написом «Champion», накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2024 року - скасувати.

Речові докази: кросівки зеленого кольору з надписом «New Balance», розмір 40,5 см; мобільний телефон марки «IPhone X», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; сумка бежево-чорного кольору з написом «NB», джинси синього кольору з зеленим ременем, кофта сірого кольору з капюшоном з написом «Champion», після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_3 ; предмет, зовні схожий на ніж, після набрання вироком законної сили, - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1