ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/618/24 Справа № 225/1259/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження № 0001857за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 30.10.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерянівка м. Горлівка Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 110 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 року схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно територіальний устрій та порядок утворення національно адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 року зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ, ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Згідно ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005 року, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 року зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку, визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом ХІІІ.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 року у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 року так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому, протягом квітня травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 року в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так званий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 року проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично управлінські (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом:

- систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України у особі Збройних Сил України, інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, зокрема шляхом ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів, тощо;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдо державного утворення «ДНР»;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення незаконних збройних формувань, які вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням;

- блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами Збройних Сил України передбачених Конституцією та законодавством України функцій на тимчасово окупованій території України;

- силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі;

- силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.

Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом:

- створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області:

- видачі нормативно правових актів від імені окупаційної адміністрації Російської Федерації та самопроголошених органів влади «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності псевдо державного утворення «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії Російської Федерації проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним псевдодержавним утворенням «ДНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- координація та узгодження своїх дій з радниками та інструкторами Російської Федерації з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, та формування думки серед населення про законність власних дій;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами, тощо.

При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т.ч., які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VІІІ від 18.01.2018 року, постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VІІІ від 17.03.2015 року та Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VІІ від 16.09.2014 року визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій та згідно Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VІІІ від 18.01.2018 року є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, 15.12.2015 року на тимчасово окупованій території Донецької області представниками так званої «ДНР» прийнято документ з ознаками нормативності «конституцію Донецької народної республіки». Відповідно до вказаного документу одним із так званих «органів влади ДНР» є «народна рада Донецької народної республіки парламент Донецької народної республіки», котрий є постійно діючим вищим та єдиним законодавчим (представницьким) органом державної влади «Донецької Народної Республіки», обирається на чотири роки та складається із 100 депутатів.

До повноважень вказаного «органу» відповідно до так званої «конституції ДНР», серед іншого, входять:

- прийняття «Конституції Донецької Народної Республіки та «законів Донецької Народної Республіки», внесення до них змін;

- прийняття «постанов Народної Ради Донецької Народної Республіки» та внесення до них змін;

- встановлення адміністративно територіального устрою «Донецької Народної Республіки» та порядку його зміни;

- розгляд питань щодо зміни кордонів «Донецької Народної Республіки»;

- призначення референдуму «Донецької Народної Республіки»;

- затвердження угоди про зміну кордонів «Донецької Народної Республіки».

Місцем розташування вказаного псевдо органу є:

АДРЕСА_3 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки РФ було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян Російської Федерації, у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство РФ.

Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

У подальшому президент Російської Федерації (далі - РФ), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 року № 3314 (ХХІХ) віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту ЗС РФ) на територію України.

24.02.2022 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023 року.

Громадянин України ОСОБА_8 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.11.2018 року був обраний на так званих «виборах до народної ради ДНР» так званим «депутатом народної ради ДНР».

19 вересня 2022 року, більш точний час не встановлено, до «голови ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) головою так званої «громадської палати ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направлено звернення з ініціативою проведення на тимчасово окупованій території Донецької області так званого «референдуму» з питання приєднання до Російської Федерації на правах адміністративно територіальної одиниці РФ (далі за текстом - референдум).

На підставі вказаного звернення 20.09.2022 року, більш точний час не встановлений, у будівлі так званої «адміністрації Пролетарського району м. Донецька ДНР», за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Пролетарський район, вул. Героїв Сталінграду, 1 головою «народної ради ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) скликано та проведено позачергове засідання так званої «народної ради ДНР», у якому прийняв участь ОСОБА_8 , під час якого винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР» підписав даний «закон», чим ввів його у дію. ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, як «депутат народної ради ДНР» особисто схвально проголосував за його прийняття, шляхом підняття руки.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022 року, на виконання вказаного документу так званою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (стосовно голови та членів якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні) організовано процес проведення зазначеного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 року по 27.09.2022 року на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» та території РФ, який фактично розпочався о 08 год. 00 хв. 23.09.2022 року та закінчився 27.09.2022 року о 18 год. 00 хв. За результатами «референдуму» представники « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оголосили, що за приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до РФ проголосувало 99,23%.

Як наслідок, 30.09.2022 року президент РФ ініціював зустріч із так званими «головами республік», а фактично тимчасово окупованих територій Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, у тому числі із так званим «головою ДНР» у м. Москва РФ, більш точні місце та час не встановлені, в ході якої публічно визнав результати так званих «референдумів», у тому числі на тимчасово окупованій території Донецької області.

Під час вказаної зустрічі 30.09.2022 року, перебуваючи у м. Москва РФ, більш точні час та місце не встановлено, так званий «голова ДНР» та президент РФ підписали так званий «договор между Российской Федерацией и Донецкой народной республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой народной республики и образовании в составе Российской Федерации нових субъектов», чим порушили територіальну цілісність України, у кордонах, визначених Конституцією України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що матеріали провадження не містять прямих доказів вини ОСОБА_8 у обставинах, зазначених прокурором в обвинувальному акті. Звертає увагу колегії суддів, що обвинувачений не був обізнаний взагалі відносно розгляду даного кримінального провадження, не був допитаний, а тому порушено його права. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_8 .

Від прокурора нідйшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що доводи захисника ОСОБА_7 , викладенні в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а вирок Джержинського міського суду Донецької області від 30.10.2023 року законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам КПК України та КК України. Порушення, про які зазначає захисник відсутні. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 вжито всіх заходів для повідомлення та виклику останнього для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим останній викликався в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України: повістки про виклик публікувалися у засобах масової інформації. У зв`язку з чим, суд дійшов вірного висновку, що засуджений ОСОБА_8 повинен знати про розпочате відносно нього кримінальне провадження, та відмовився від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої засуджений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, що свідчить про його наміри на ухилення від кримінальної відповідальності. На підставі здобутих доказів суд, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 винний у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України. Просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 30.10.2023 року залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду до апеляційного суду не прибув, а за наявності рішення про проведення спеціального судового провадження, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, якими, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно, повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду (ч. 1 ст. 297-1, ч. 3 ст. 323 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Судовий розгляд кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 проведено у відсутності обвинуваченого, оскільки провадження за його обвинуваченням здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади.

Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, серед положень Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифікованої Україною 26.09.2002року, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого присвячений окремий розділ.

Так, ч. 1 ст. 21 Розділу 3 Частини II цієї Конвенції встановлено, що якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

До цього ж, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973року встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

3 цього приводу Комітетом Міністрів Ради Європи також надано Рекомендації № R (87) 18 від 17.09.1987року «Про спрощення кримінального судочинства», згідно ч. 3 п. б розділу III яких держави-члени повинні розглянути питання про надання своїм судам можливості, хоча б у випадках нетяжких злочинів та з урахуванням можливої міри покарання, слухати справи та виносити за ними рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що його було належним чином поінформовано про дату слухань та про його право мати адвоката чи іншу особу, яка представляє його інтереси.

Сформована практика Європейського суду з прав людини з даного питання вказує: «Той факт, що судове засідання проводиться за відсутності підсудного не є саме по собі порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не має можливості в подальшому досягти нового судового рішення стосовно обґрунтованості обвинувачення за фактичними та юридичними підставами після того, як воно було заслухано, якщо не встановлено, що вказана особа відмовилась від права на захист та на явку в суд, чи мав місце намір ухилитись від правосуддя». Відповідні позиції Суду викладені, зокрема, у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (№ 50049/99, п. 54), «Меденіца проти Швейцарії» (№ 20491/92, п. 54-55), «Кромбах проти Франції» (№ 29773/96), «Колоцца проти Італії» (№ 9024/80 п. 30).

При цьому, інститут спеціального кримінального провадження, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, передбачає можливість подання обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, апеляційної скарги поза межами загальних процесуальних строків, за умови надання обвинуваченим підтвердження поважності причин неприбуття на виклик, передбачених ст. 138 цього Кодексу (ч. 3 ст. 400 КПК України).

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту щодо недотримання гарантованих Конвенцією основоположних прав у зв`язку із проведенням судового розгляду без участі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими, беручи до уваги наявність ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 19.09.2023року щодо здійснення кримінального провадження за відсутності ОСОБА_8 в порядку спеціального судового провадження, що передбачено ч. 3 ст. 323 КПК України.

Повідомлення обвинуваченого ОСОБА_8 про судовий розгляд здійснено через друковані засоби масової інформації та на офіційних веб-сайтах Судової влади, що відповідає положенням ч. 3 ст. 323 КПК України та свідчить про належне повідомлення останнього про час та місце судового розгляду даного провадження.

Отже, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_8 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини кримінальних правопорушень підтверджуються наведеними у вироку доказами, зокрема:

З протоколу огляду від 23.09.2022 року та скріншотів до нього вбачається, що при огляді Інтернет відеохостингу за назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , використанням застосунку « ОСОБА_9 » в інтернет браузері « ОСОБА_10 » був виявлений відеозапис «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ». В ході огляду встановлено, що на даному відеозаписі відображено процес «чрезвычайного пленарного заседания народного совета днр» під головуванням т.зв. «председателя народного совета ДНР» ОСОБА_11 та т.зв. «главы днр ОСОБА_12 ». Далі, із відеозапису вбачається, що на розгляд т.зв. «народному совету ДНР» був винесений проект закону № 1408 «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации». В ході голосування т.зв. проект закону був прийнятий, при цьому було прийнято рішення щодо визначення днів та спосіб проведення референдуму в період з 23.09.2022 року по 27.09.2022 року та питання, яке буде вказане у бюлетені. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію публікації та з метою збереження отриманих даних даний відеозапис було завантажено на ж/д комп`ютера, який в подальшому був записаний на оптичний диск DVD-R та долучено до протоколу огляду від 23.09.2022 року.

Згідно протоколу огляду від 23.09.2022 року та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікації «Депутатская фракция «Донецкая Республика» в НС ДНР» та «Депутаты фракции « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у мережі Інтернет, розміщені за відповідним посиланням. При огляді сторінок за відповідними посиланнями встановлено, що вони являють собою перелік так званих,

- «депутатов народного совета Донецкой народной республики от депутатской фракции «Донецкая Республика»,

- «депутатов народного совета Донецкой народной республики от депутатской фракции «Свободный Донбасс».

Зазначені переліки відображені на сторінках у вигляді карток із зображенням «депутата», його прізвища, ім`я та по батькові (російською мовою) та його посади у т.зв. «Народном Совете ДНР». Під час огляду сторінки «Депутатская фракция «Донецкая Республика» в НС ДНР» встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 (російською мовою ОСОБА_13 ) обіймає посаду російською мовою «председателя Комитета НС ДНР по здравоохранению, охране материнства и детства». З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаних публікацій. Крім того, всі фото так званих «депутатів», які виявлені на зазначених сторінках, записано на диск CD-R та додано до протоколу огляду від 23.09.2022 року.

Згідно протоколу огляду від 25.10.2022 року та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за відповідним посиланням. При огляді встановлено, що вказана публікація має назву «Договор между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта от 30 сентября 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 4 октября 2022 года № 372ФЗ, вступил в силу 5 октября 2022 года, письмо МИД России от 05.10.2022 года № 19696/дн)». При огляді сторінки встановлено, що вона являє собою інформаційний ресурс із нормативно правовими актами рф з назвою «официальный интернет портал правовой информации», даний файл записано на диск CD-R та в надрукованому вигляді долучено до протоколу огляду. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію вказаної публікації за відповідним посиланням.

Згідно протоколу огляду від 16.03.2023 року та скріншотів до нього об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за відповідним посиланням. В ході огляду встановлено, що дана публікація розміщена в месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». У вказаній публікації виявлено відеозапис, який являє собою уривок сюжету новин щодо підписання так званих «договорів» між рф та відповідно т.зв. «ДНР», «ЛНР», Запорізькою та Херсонською областями про входження до складу рф на правах суб`єкта федерації. Даний відеозапис записано на диск DVD-R. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію вказаної публікації за відповідним посиланням.

Згідно протоколу огляду від 16.03.2023 року та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за відповідним посиланням. В ході огляду встановлено, що за зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт «Общественного движения «Донецкая республика», про що свідчить також опис сайту внизу сторінки. У даній статті говориться про те, що т.зв. «народною радою днр» розглянуто та проголосовано за так званий закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации». Під текстом статті містяться зображення присутніх під час голосування осіб з іншого ракурсу, ніж той, який виявлено в ході досудового розслідування раніше. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію сторінки, дані зображення збережено на внутрішню пам`ять ноутбуку, записані на диск CD-R та долучено до протоколу огляду від 16.03.2023 року.

Згідно протоколу огляду від 16.03.2023 року та скріншотів до нього об`єктом огляду є сайт так званої «народної ради днр», розміщений за відповідним посиланням. В ході огляду встановлено, що за зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт законодавчого органу, а насправді псевдо органу так званої «донецької народної республіки» «народної ради». Під час огляду даного сайту в меню «руководство» виявлено зображення керівництва зазначеного псевдооргану. З метою відображення виявлених відомостей було здійснено збереження знімків екрану із зазначеними особами. Під час огляду вказаної сторінки також був виявлений список так званих депутатів народної ради діючого скликання та у іншій вкладці першого скликання. У обох списках депутатів розділено за так званими «общественными движениями»: «Донецкая Республика» та «Свободный Донбасс», які за своєю суттю схожі на фракції у легітимних парламентах. З метою збереження вказаної інформації було надруковано дану сторінку із списком діючих «депутатів» та «депутатів першого скликання», як додаток № 2 та № 3, які було додано до протоколу огляду від 16.03.2023 року. Із додатків № 2, № 3, № 4 до протоколу огляду від 16.03.2023 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є депутатом діючого скликання «народної ради ДНР». З метою забезпечення збереження інформації та недопущення її видалення було здійснено архівацію даної інформації. Також, під час огляду був виявлений документ під номером «410-ПНС», із назвою «Закон Донецкой Народной Республики « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Висновком експерта № 155 від 26.04.2023 року встановлено, що у відеозаписі, який міститься в електронному файлі під назвою «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ» формату «МР4» при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відеоплеєра) часу у періоди часу: 00:01:38 00:01:40 (у кадрі другий зліва у другому ряді); 00:04:15 00:04:17 (у кадрі на задньому плані між другим та третім зліва у першому ряді) та на фотозображенні, що міститься в особовій картці Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в електронному файлі під назвою « ОСОБА_8 » формату «PDF», наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення жодного доказу, який би беззаперечно вказував на факти, викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Всі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Зазначені вимоги закону, на переконання колегії суддів, стороною обвинувачення було дотримано.

Всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого до учинення інкримінованих йому діянь, його винуватості, форми вини, та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_8 в даному провадженні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, на думку колегії суддів апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011року, «Коробов проти України» від 21.10.2011року, «Веренцов проти України» від 11.07.2013 року), підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 за обставин, викладених нею у апеляційний скарзі, відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 30.10.2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: