Провадження № 1-в/592/507/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми заяву засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з заявою про приведення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.09.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024.

У ході судового розгляду засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав та просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, яке наразі не є кримінально караними.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.04.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185 КК України за таємне викрадення майна 24.08.2019 року на суму 674,33грн.

Таким чином діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.04.2020 року наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.09.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2022 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років 06 місяців.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.09.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна за епізодами, які мали місце 10.04.2022 року на суму 766,66грн., 12.04.2022 року на суму 1149,99грн.

Таким чином діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.09.2022 року наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, від призначеного покарання за вироком Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 22.04.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України , ст.75, 76 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, від призначеного покарання за вироком Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 19.09.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2022 року ОСОБА_4 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 02 роки, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 роки, ч.3 ст.297 КК України у виді позбавлення волі на строк 04 роки. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.04.2020 року та остаточно призначено 04 роки 01 місяць позбавлення волі.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за викрадення чужого майна 30.10.2019 року на суму 1375грн., за викрадення чужого майна в грудні 2019 року на суму 320грн., за викрадення чужого майна 02.02.2020 року на суму 2174грн. (перевищує 2102грн.), за викрадення чужого майна 23.02.2020 року на суму 3380грн. (перевищує 2102грн.); за ч.3 ст.185 КК України за таємне викрадення майна в грудні 2019 року на суму 490грн.

Суд враховує, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2022 року засудженому ОСОБА_4 було призначено одне покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (за кількома епізодами злочинів), а не за окремим епізодом, що унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання, яке призначене за ч.2 ст.185 КК України, за цим вироком суду.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, від призначеного покарання за вироком Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 11.02.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 роки.

З огляду на викладене, за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2022 року ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.2 ст.185 КК України, за ч.3 ст.297 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки (без застосування ч.4 ст.70 КК України).

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, від призначеного покарання за вироком Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 22.04.2020 року за ч. 3 ст. 185, ст.75,76 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, від призначеного покарання за вироком Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 19.09.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_4 , 2000 року народження, від призначеного покарання за вироком Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 11.02.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 роки.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2022 року за ч.2 ст.185 КК України, за ч.3 ст.297 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки (без застосування ч.4 ст.70 КК України).

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1