Справа №463/6850/24
Провадження №1-кс/463/5630/24
У Х В А Л А

про арешт майна

25 липня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно та передання майна в управління у кримінальному провадженні № 0000392 від 18.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, -

в с т а н о в и в:

старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, належне ОСОБА_5 , детальний перелік якого відображено у прохальній частині поданого слідчим клопотання, із забороною на відчуження, використання та розпорядження зазначеним майном, а також подальшою передачею такого Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління.

Клопотання мотивує тим, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000392 від 18.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно установчого договору про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамбуд» (, далі ТОВ «Керамбуд») від 28.06.2002 ОСОБА_9 (34% статутного фонду - 374 000 грн.), ОСОБА_10 (33 % статутного фонду 363 000 грн.) та ОСОБА_11 (33 % статутного фонду 363 000 грн.) заснували підприємство ТОВ «Керамбуд» (юридична адреса: Львівська область, Городоцький р-н, с. Галичани, вул. Цвітна, 34).

01.07.2002 ТОВ «Керамбуд» взято на податковий облік ГУ ДПС у Львівській області (Городоцький район), а 24.07.2002 зареєстровано платником єдиного соціального внеску (реєстраційний номер № 13031739).

Відповідно до нової редакції Статуту ТОВ «Керамбуд» від 29.11.2004, запис в державному реєстрі юридичних осіб № 1000082, ОСОБА_5 придбав частку ОСОБА_11 у розмірі 33% статутного фонду, що в грошовому еквіваленті становить 363 000 грн.

02.06.2005 відповідно до запису в державному реєстрі юридичних осіб №2000082 та нової редакції статуту ТОВ «Керамбуд» його одноосібним засновником стало ТОВ «ІНБУД», яке належало громадянину Республіки Польща ОСОБА_12 (паспорт громадянина Республіки Польща НОМЕР_1 , виданий 27.06.2006 воєводою Мазовецьким, персональний номер НОМЕР_2 ).

З 02.06.2005 по 20.06.2007, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_13 , який у різні періоди обіймав керівні посади в органах Державної податкової та митної служби України, виник умисел отримати вирішальний контроль над ТОВ «Керамбуд» та стати фактичним власником даного підприємства, реалізуючи повноваження щодо управління товариством через рідного брата ОСОБА_5 з метою одержання прибутків від господарської діяльності та пов`язаних із цим додаткових благ.

Як наслідок, 20.06.2007 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який діяв також в інтересах свого рідного брата ОСОБА_13 , з метою здійснення контролю, у тому числі над діяльністю ТОВ «Керамбуд», створили Товариство з обмеженою відповідальністю «Експонент» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 18-А, офіс 2). Статутний фонд товариства розділено наступним чином: ОСОБА_5 володіє розміром частки 66,7% в статутному капіталі, що в грошовому еквіваленті становить 31 349 000 грн., а ОСОБА_6 33.3%, що в грошовому еквіваленті становить 15 651 000 грн.

17.08.2007 згідно договору купівлі-продажу корпоративних прав, реєстраційний номер № 391, ТОВ «Експонент» в особі представника ОСОБА_14 , який діяв за дорученням в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , придбав у ТОВ «ІНБУД» 100% корпоративних прав ТОВ «Керамбуд».

З цього моменту ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який діяв також в інтересах свого рідного брата ОСОБА_13 , будучи засновниками ТОВ «Експонент», отримали контроль над часткою 100% статутного капіталу та виключні повноваження з управління ТОВ «Керамбуд», як кінцеві бенефіціарні власники із відповідними частками ОСОБА_5 66.7% та ОСОБА_6 33.3%.

У свою чергу ОСОБА_6 , з метою здійснення контролю над діяльністю ТОВ «Експонент» та іншими суб`єктами підприємницької діяльності, засновниками яких виступало останнє, в тому числі ТОВ «Керамбуд», керуючись виключними повноваженнями загальних зборів учасників, запропонував свою довірену особу ОСОБА_15 із подальшим його призначенням на посаду директора ТОВ «Експонент» для виконання наказів, доручень, прохань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який діяв також в інтересах свого рідного брата ОСОБА_13 , під час реалізації повноважень з управління ТОВ «Керамбуд».

Таким чином, внаслідок умисних дій директора, головного бухгалтера та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Керамбуд» не нараховано та не сплачено до бюджету податку на прибуток, податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 75 355 584,20 грн.

Крім того, директором ТОВ «Керамбуд» ОСОБА_7 з метою приховати вчинення злочину пов`язаного з умисним ухиленням від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб з головним бухгалтером ТОВ «Керамбуд» ОСОБА_8 , діючи в інтересах кінцевих бенефіціарних власників даного товариства ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які будучи обізнаними про обставини господарської та фінансової діяльності ТОВ «Керамбуд», користуючись правами та обов`язками учасників товариства які дозволяють в силу повноважень зборів учасників, як найвищого органу управління товариством, сприяти усуненню перешкод в реалізації злочинної діяльності, вчиненню та приховуванню такої діяльності через особисту зацікавленість кінцевих бенефіціарів у вигляді незаконного збагачення внаслідок одержання поза межами бухгалтерського обліку доходів (готівкових коштів) від продажів ТОВ «Керамбуд» необлікованої готової продукції, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій та їх наслідки, видавали у період 2017-2021 рр. завідомо неправдиві офіційні документи ТОВ «Керамбуд», а саме: Звіти про фінансові результати (Звіти про сукупний дохід) із недостовірними даними в грошовому еквіваленті щодо чистих доходів отриманих від реалізації продукції, а також Звіти про виробництво та реалізацію промислової продукції № 1П-НПП із недостовірними даними щодо обсягу виробленої продукції та кількістю реалізованої продукції виготовленої з власної сировини, які були подані до органів Державної податкової служби України та Державної служби статистки України.

07.06.2024 ОСОБА_5 слідчим за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

17.06.2024 керівником Львівської обласної прокуратури стосовно ОСОБА_5 , який має правовий статус адвоката, складено та підписано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, яке 17.06.2024 згідно ч. 2 ст. 481 КПК України вручене з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135 КПК України прокурором групи прокурорів.

В ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), статутний капітал якого становить 5 744 772,44 грн, кінцевими бенефіціарним власником якого є ОСОБА_5 , належать корпоративні права, з клопотанням про накладення арешту на які та передачу в управління звернувся слідчий.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), статутний капітал якого становить 5 744 772,44 грн. є:

- ОСОБА_5 частка в розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків, що в грошовому еквіваленті становить в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн;

- ОСОБА_16 , частка в розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків, що в грошовому еквіваленті становить в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн.

23.07.2024 у даному кримінальному провадженні слідчим винесено постанову про визнання 50 (п`ятдесяти) відсотків корпоративних права ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), що в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн., речовим доказом через відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Згідно поданого клопотання слідчий за погодженням з прокурором необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно мотивують, покликаючись на положення п.1-3 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів; забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, основною метою накладення арешту на майно за даним клопотанням є забезпечення невідворотності настання негативних наслідків для особи за вчинення кримінальних правопорушень через позбавлення особи економічних переваг, одержаних внаслідок її протиправної поведінки, а також унеможливлення одержання такою особою будь-яких вигод внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зокрема, доходів від нього. При цьому вказує, що за усіма очевидними ознаками вартість майна, на яке може бути накладено арешт ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова, значно перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з чим, арештоване майно може бути передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості. Також зазначає, що вищезазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 98, 100 КПК України та може без шкоди для кримінального провадження бути передане в управління Національному агентству. У зв`язку з наведеним просить подане клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення власників майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, згідно з яких подане клопотання підтримують.

Оглянувши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважаю, що клопотання слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Так відповідно до пунктів 1-3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

А частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Окрім того абзацом сьомим ч. 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Окрім того, п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону на Національне агентство покладено функцію організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

При цьому відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону, під управлінням активами в даному випадку слід розуміти діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Так з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 18 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 07.06.2024 ОСОБА_5 слідчим за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України. При цьому, санкція ч. 3 ст. 212 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

17.06.2024 керівником Львівської обласної прокуратури стосовно ОСОБА_5 , який має правовий статус адвоката, складено та підписано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, яке 17.06.2024 згідно ч. 2 ст. 481 КПК України вручене з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135 КПК України прокурором групи прокурорів.

В ході досудового розслідування встановлено, що кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), статутний капітал якого становить 5 744 772,44 грн. є:

- ОСОБА_5 частка в розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків, що в грошовому еквіваленті становить в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн;

- ОСОБА_16 , частка в розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків, що в грошовому еквіваленті становить в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн.

Вказане стверджується долученими до матеріалів клопотання письмовими документами.

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що в період протиправної діяльності ТОВ «Керамбуд» (2017-2021 рр.), один із кінцевим бенефіціарних власників підприємства підозрюваний ОСОБА_5 , володіє часткою в розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків статутного капіталу ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), з клопотанням на накладення арешту на яку звернувся слідчий, та здійснює прямий вирішальний вплив на товариство, реалізуючи повноваження найвищого органу управління. З огляду на виключність повноважень ОСОБА_5 щодо здійснення прямого вирішального контролю за ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), зазначене дає підстави вважати, що майно, яке було набуте товариством за вказаний період та перебуває у власності такого на даний час, може бути таким, що придбане за кошти, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а відтак підлягатиме спеціальній конфіскації відповідно до ст. 96-2 КК України.

При цьому, 23.07.2024 у даному кримінальному провадженні слідчим винесено постанову про визнання 50 (п`ятдесяти) відсотків корпоративних права ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), що в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн., речовим доказом через відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відтак, сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі санкцією ч. 3 ст. 212 КК України передбачено можливість конфіскацією майна. При цьому, як вже зазначалось вище, з матеріалів клопотання вбачається наявність підстав вважати, що майно ТОВ «Галицьке Перехрестя» могло бути придбане за кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак підлягатиме спеціальній конфіскації. Окрім того, слідчий за погодженням з прокурором довів, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки таке могло бути отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого прокурор звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації як виду покарання та спеціальної конфіскації.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого прокурором у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню такого, оскільки воно може бути відчужене підозрюваною з метою уникнення покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження майна, яке може бути відчужене, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Окрім того, враховуючи мету накладення арешту на майно, характер та загальний обсяг даного майна, те, що з матеріалів клопотання вбачається, що вартість такого суттєво перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та те, що передання такого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів можливе без шкоди для кримінального провадження, слід передати вказане майно даному агентству в управління відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно та передання майна в управління у кримінальному провадженні № 0000392 задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, використання та розпорядження на 50 (п`ятдесят) відсотків корпоративних прав ТОВ «Галицьке Перехрестя» (, юридична адреса: м. Львів, вул. Поліська, 2), що в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн., які належать ОСОБА_5 .

Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління для передачі за правилами, передбаченими Главою 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» арештоване майно, а саме:

- 50 (п`ятдесят) відсотків корпоративних прав ТОВ «Галицьке Перехрестя» (), що в грошовому еквіваленті становить 2 872 386,00 грн., які належать ОСОБА_5 . Заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, виконавчим органам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо зазначеного майна окрім тих, що пов`язані з передачею його до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ним.

Контроль за виконанням ухвали в частині накладення арешту на майно покласти на старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_17 .

Контроль за виконанням ухвали в частині передання майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_18 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1