ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000575, за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.09.2024р. щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Яблуниця Путильського району Чернівецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який на момент інкримінованого кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді начальника їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , сержанта, судимого: - 30.05.2024р вироком Вижницького районного суду Чернівецької області за ч.2 ст.28, ч.4 ст.409 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільненого від покарання з випробуванням 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від ЄУНСС:713/1540/24

НП:11-кп/822/387/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.3 ст.286-1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

24.09.2024р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з іспитовим строк 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_6 як військовослужбовцем звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладено на командира військової частини за місцем несення служби ОСОБА_6 .

У разі звільнення з військової служби ОСОБА_6 , контроль за виконанням вироку покладено на уповноважений орган з питань пробації з покладенням на нього окремих обов`язків, які передбачені п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Вирішено питання про долю речових доказів, судових витрат та заходів забезпечення у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 , у якій він, не заперечуючи правильність кваліфікації та доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, просить вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.09.2024р. скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобом на строк 5 років.

Вважає, що, ухвалюючи оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.286-1 КК України, районним судом помилково застосовано положення ст.75 КК України, якою прямо заборонено звільнення осіб від відбування покарання з випробуванням щодо випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Як було встановлено у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , 16.11.2023 року о 17 годині 12 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Волькваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_3 в АДРЕСА_3 , наближаючись до електроопори 5190, вказаної вулиці, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість, внаслідок чого не виявив пішохода ОСОБА_10 , який перебував на проїзній частині дороги, та допустив наїзд на цього пішохода.

Від отриманих внаслідок ДТП травм пішохід ОСОБА_10 помер в закладі охорони здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 вчинив в результаті порушення ним вимог п.12.3, п.1.5, 2.3. (б, д), та 2.9 (а) 31.4.7 (в) ПДР.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, посилаючись на обставини у ній викладені, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово у судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, визнавались обвинуваченим в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 394 та ст. 404 КПК України апеляційний суд не переглядає такі висновки районного суду та вважає їх правильними.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то такі апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто законом чітко передбачені обмеження щодо неможливості звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб засуджених за порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного сп`яніння.

Вказана норма є імперативною та подвійному тлумаченню не підлягає.

Поряд з цим, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 та звільняючи його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, не дав належної правової оцінки встановленим обставинам, згідно з якими обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння і всупереч забороні, встановленій в ст. 75 КК України, звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в застосуванні закону, який не підлягає застосуванню та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Отже, за таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з ухваленням нового вироку в цій частині.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який хоч і є необережним, проте тяжким кримінальним правопорушенням, від якого настала смерть людини, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно (а.к.п.38), на спеціальних обліках не перебуває, по місцю проживання також характеризується позитивно (а.к.п.49), одружений (а.к.п.50), на його утриманні перебуває троє дітей (а.к.п.57,58,75).

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, апеляційний суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Також апеляційний суд бере до уваги думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 (а.к.п. 22), однак така позиція потерпілої не є визначальною для колегії суддів.

Отже, зважаючи на усе вищезазначене у своїй сукупності, колегія суддів, діючи у межах своїх дискреційних повноважень, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі, проте у мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, колегією суддів не встановлено.

Поряд з цим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.05.2024р. за ч.2 ст.28, ч.4 ст.409 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України його було звільнено від вказаного покарання з випробуванням та покладенням на нього окремих обов`язків, які передбачені ст.76 КК України (а.к.п.93-94).

Зважаючи на те, що за даним вироком ОСОБА_6 призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а за попереднім вироком покарання із застосуванням ст.75 КК України, то положення ч.4 ст.70 КК України у даному випадку не застосовуються, і кожен вирок виконується самостійно, що повністю узгоджується із висновками об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі верховного Суду, зробленими у постанові від 01 квітня 2024 року у справі №183/6854/20 (провадження №51-4885кмо23).

У зв`язку з набранням законної сили вироку апеляційного суду з моменту його проголошення, апеляційний суд вважає, що з метою запобігання ризикам, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, спробам переховуватися від органів суду та ухилення від відбування покарання, що буде суперечити основному принципу відправлення правосуддя незворотність покарання, а також з метою виключення спроб вчинення інших кримінальних правопорушень, ОСОБА_6 слід взяти під варту в залі суду негайно.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 404, 405, 407,409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.09.2024р. щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.286-1 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст.286-1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно, а строк відбування під вартою обраховувати з моменту його затримання, тобто з 28.11.2024р., зарахувавши у строк відбуття покарання перебування його під вартою, а саме з 22.04.2024р. по 24.04.2024р.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.05.2024р. щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.28, ч.4 ст.409 КК України виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.09.2024р. залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3