ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2377/24
Провадження №1-кс/477/946/24
УХВАЛА

про арешт майна

16 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000510 від 09 вересня 2024 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2024 року прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , шляхом направлення клопотання засобами поштового зв`язку, звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 09 вересня 2024 року із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було добровільно видане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на належний останній мобільний телефон.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за фактом спричинення ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження способом, що має характер особливого мучення, про що 09 вересня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000510 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною другою статті 121 КК України.

В ході досудового розслідування 09 вересня 2024 року допитану свідка ОСОБА_4 , яка була очевидцем подій за яких спричинено тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 та яка 08 вересня 2024 року здійснювала фіксацію протиправних дій на належний їй мобільний телефон.

Цього ж дня, ОСОБА_4 добровільно надано органу досудового розслідування мобільний телефон, марки «Redmi NOTE 11 Pro» імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , який постановою слідчого від 09 вересня 2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має ознаки речового доказу, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою недопущення знищення чи їх приховування винила необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на добровільно видане майно із встановленою забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном , через що прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання без його участі, просив його задовольнити.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у підтвердження своїх вимог та заперечень, слідчий суддя встановив наступне.

Як вбачається з представлених матеріалів, Миколаївською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у об`єднаному кримінальному провадженні №0000510 від 09 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 146, частиною четвертою статті 186 КК України, досудове розслідування в якому проводиться слідчим відділом ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, за фактом незаконного позбавлення волі групою осіб ОСОБА_5 , відкритого викрадення майна останнього та спричинення йому тяжкого тілесного ушкодження способом, що має характер особливого мучення.

Досудовим розслідування у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 08 вересня 2024 року у вечірній час доби, група осіб незаконно позбавила волі ОСОБА_5 , шляхом поміщення його до багажника транспортного засобу та обмежили можливість вільного пересування останнього, після чого відвезли його за межі населеного пункту де облили фарбою та підпалили, внаслідок чого останній отримав опіки 61% свого тіла.

Проведеними першочерговими слідчими діями встановлено осіб, які могли були очевидцями цієї події.

09 вересня 2024 року проведено допит свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила обставини вчинення кримінального правопорушення, вказавши на осіб, що були присутні під час його вчинення. Під час допиту свідок добровільно видала працівникам поліції належний їй мобільний телефон, на якому зафіксовано відеозапис подій, за яких ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а також осіб, які причетні до вчинення протиправних дій.

З протоколу огляду предмету від 09 вересня 2024 року вбачається, що досліджуючи зміст наданого ОСОБА_4 телефону, слідчим виявлено на пристрої відеозаписи за 08 вересня 2024 року при відтворенні яких встановлено спосіб вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного зі спричиненням ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та осіб, які йог вчинили.

Постановою слідчого від 09 вересня 2024 року, наданий ОСОБА_4 мобільний телефон визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Вважаючи, що наданий ОСОБА_4 мобільний телефон має ознаки речового доказу, оскільки зберіг на собі сліди злочину та використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження, прокурор 10 вересня 2024 року шляхом направлення клопотання засобами поштового зв`язку звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Як вбачається з поданого клопотання, прокурор ОСОБА_3 , звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням посилається на те, що добровільно надане ОСОБА_4 майно має значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є доказами злочинної діяльності, а тому відповідно до статті 170 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, існують правові підстави для арешту вилученого майна.

Так, у відповідності до положень частини першої, другої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частин другої статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно із частиною третьою статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому під час оцінки відповідності майна, відносно якого подано клопотання про арешт, ознакам речових доказів, слідчий суддя враховує зміст поняття «речові докази», що розкривається у статтях 84, 98 КПК України.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За положенням статті 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Отже, мобільний телефон, марки «Redmi NOTE 11 Pro» імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , відповідатиме за одним із наведених критеріїв ознакам речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що він 1) був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, 2) зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, 3) містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, 4) був об`єктом кримінально протиправних дій, 5) набутий кримінально протиправним шляхом.

Застосовуючи наведений підхід до тлумачення норм кримінального процесуального закону в контексті обставин цього клопотання, слідчий суддя зважує на ту обставину, що мобільний телефон, марки «Redmi NOTE 11 Pro» імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , який був добровільно наданий органу досудового розслідування ОСОБА_4 яка була очевидцем протиправних дій, містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, зокрема, наявні на ньому інформація дає можливість органу досудового розслідування встановити час, спосіб його вчинення, осіб, які причетні до його вчинення, тобто встановити ті обставини, що підлягають встановленню під час здійснення досудового розслідування.

З огляду на встановлені матеріалами клопотання обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає прокурор, відповідає критеріям речових доказів, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, оскільки може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, так як зберегло сліди кримінального правопорушення, є предметом та /або знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що добровільно надане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон, марки «Redmi NOTE 11 Pro» імеі1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6