ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2731/24 Справа № 190/1353/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

З апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він не згоден з ухвалою суду та просить застосувати до нього ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він є особою з інвалідністю, за станом здоров`я не має можливості працювати.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки відсутня позитивна динаміка у його поведінці, заохочень не має, при цьому судом враховано стан здоров`я засудженого.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, шляхом направлення поштового повідомлення за місцем відбування ним покарання.

Однак, від засудженого ОСОБА_7 клопотання щодо його участі у розгляді провадження не надходило, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст.405 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність засудженого, проти чого не заперечував прокурор.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із висновком щодо ступеня виправлення, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування з 11.08.2021 року в ДУ Криворізька установа виконання покарань № 3 та ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 стягнень та заохочень не мав, залучається до робіт із благоустрою установи, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в інших заходах соціально-виховного характеру, не дотримується трудової дисципліни. На підставі наведеного, комісія установи установи дійшла висновку, що засуджений не довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.

Так, відсутність у ОСОБА_7 заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 11.08.2021 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчинив умисний злочин, що стало підставою для призначення йому покарання за останнім вироком на підставі ст.71 КК України, що свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Твердження засудженого, що він є особою з інвалідністю, за станом здоров`я не має можливості працювати, - є необгрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання.

Разом з цим, слід зазначити, що при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4