Справа № 626/1639/24
Провадження № 1-кп/626/203/2024
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №0000115 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25.04.2024 року до Красноградського районного суду надійшло кримінальне провадження №0000115 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

25.04.2024 року ухвалою Красноградського районного суду було призначене підготовче засідання на 26.04.2024 року.

При підготовчому засіданні, клопотань про колегіальний розгляд справи від учасників процесу, в тому числі від обвинувачених, не надходило

26.04.2024 року ухвалою суду клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 24.06.2024 року, включно.

20.06.2024 року ухвалою суду клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою та ОСОБА_7 до 18.08.2024 року, включно, а ОСОБА_6 змінено з тримання під вартою на домашній арешт.

16.08.2024 року прокурором в підготовчому судовому засіданні повторно було заявлено клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжних заходів, стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а стосовно ОСОБА_6 домашнього арешту на 2 місяці, оскільки сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість приведених ризиків на даний час існує, а зважаючи на введення воєнного стану в Україні їх фактор настання значно збільшується, та жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: можливості перебуваючи на волі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілих; продовження вчинення інших злочинів. Також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12р.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими вищевказаних злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

При цьому сам обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти продовження йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати йому домашній арешт, а обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник не заперечували проти продовження домашнього арешту, а тільки просили визначити його у певний час доби, оскільки вона кілька днів тому народила дитину 10.08.2024 року і їй необхідно відвідувати лікарню, робити покупки для немовля, також вона має ряд захворювань.

Таким чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, передбачених ч.2, 3 ст.307 КК України (82 епізоди), в тому числі в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчим суддею Красноградського районного суду 30.01.2024 року обвинуваченим обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Слідчим суддею Красноградського районного суду 22.03.2024 року обвинуваченим продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, тобто до 29.04.2024 року.

26.04.2024 року ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 24.06.2024 року, включно.

20.06.2024 року ухвалою суду клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою та ОСОБА_7 до 18.08.2024 року, включно, а ОСОБА_6 змінено з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищезазначених злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та наявність ризиків про які вказує прокурор, а саме, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від суду (п.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вони обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна. Тому, усвідомлюючи даний факт, обвинувачені можуть переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність даного ризику.

2. Незаконно впливати на свідків (п.3 ст.177 КПК України), обґрунтовується тим, що обвинуваченим стали відомі анкетні дані свідків по кримінальному провадженні, та вони не позбавлені права заявляти клопотання про їх допит, тому перебуваючи на волі зможуть чинити на них тиск. На даний час у судовому засіданні не допитано цих свідків, та у разі якщо обвинуваченим не буде продовжено запобіжний захід, пов`язаний з його ізоляцією, вони зможуть здійснити вплив на свідків.

3. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останні не працють та не мають джерел доходу, про це також останні повідомили в судовому засіданні.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_7 , то при моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень при підготовці до розгляду даного клопотання, також було встановлено, що правоохоронними органами 01.11.2023 року в ході огляду місця події за фактичним місцем мешкання останнього були виявлені та вилучені наступні речі: ізоленти різного кольору, зіп-пакети прозорого кольору, три пари вагів, пластилін, чорнові записи у вигляді блокнотів кількістю 4 шт., гіпс в поліетиленовому прозорому пакеті, зіп-пакет із невідомою речовиною рослинного походження, згортки, в середині яких знаходиться зіп-пакет з невідомою порошкоподібною речовиною та зіп-пакет всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина невідомого походження.

Поряд з цим, слідчим суддею Красноградського районного суду 30.01.2024 року обвинуваченим було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а в подальшому її продовжено ухвалою суду від 22.03.2024 року та 26.04.2024 року, в яких наводились певні ризики, які на даний час не відпали та не зменшились. Крім того дані ухвали ніким з учасників процесу не оскаржувалась, тобто є чинною. При цьому при затриманні ОСОБА_7 28.01.2024 року у нього з ОСОБА_6 також було виявлено велику кількість розфасованих наркотичних та психотропних речовин.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного ОСОБА_9 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні саме такого злочину за ч.2, 3 ст.307 КК України, то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

Що стосується обвинуваченої ОСОБА_6 , то відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, підстави застосування (продовження) запобіжного заходу обвинуваченому обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених ч.1 п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме на які посилається прокурор, окрім деяких.

Так, в своєму клопотанні прокурор посилається на кілька ризиків, як на підставу продовження міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає обгрунтованими.

Що стосується вивченням даних про обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти продовження домашнього арешту, то відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, в судовому засіданні вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що остання раніше не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягалася; має постійне місце мешкання, де мешкає тривалий час; має молодий вік. Відповідно до наданої медичної документації ОСОБА_6 10 серпня 2024 року (тобто кілька днів тому) народила дитину. На даний час знаходиться у післяпологовому періоді. Доглядає за немовлям, яке знаходиться на грудному годуванні. Жінка знаходиться у декретній відпустці. Післяпологовий період до 04.10.2024 року. Відповідно до інформаційної довідки ВП №1 ХРУП №3 ГУНП, ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де зарекомендувала себе добре, сварок не вчиняє, спиртним не зловживає, громадський порядок не порушує.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, може забезпечити належну її процесуальну поведінку та його необхідно продовжити.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Поряд з цим для нормального існування особи в умовах воєнного стану, яка кілька днів тому народила немовля, що потребує постійне відвідування медичних закладів та придбання дитячого харчування та речей, крім того оскільки на території Харківської області та м.Харкова тривають активні бойові дії, для забезпечення нормальної життєдіяльності, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 183, 193, 314, 334 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 жовтня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_7 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, строком на два місяці.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, судді, суду;

-утримуватись від спілкуванням зі свідками по даному кримінальному провадженню;

- в період з 22-ї години до 06-ї години не залишати місце фактичного проживання, в якому вона зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку дії дано ухвали, за виключенням термінової необхідності відвідування медичного закладу.

Встановити строк перебування під домашнім арештом ОСОБА_6 в межах двох місяців, а саме до 16 жовтня 2024 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням обвинуваченою ОСОБА_6 ухвали суду покласти на Харківський ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області / Новобаварський ВП / Жовтневий ВП в Харківській області, що розташований за адресою: м.Харків, вул.Любові Малої, 45.

Копію ухвали вручити обвинуваченим та їх захисникам негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: