ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4805/24

Провадження № 1-кс/210/1297/24

23 серпня 2024 року

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_4 з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 206 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що 22.08.2024 року ОСОБА_4 був насильно на незаконно викрадений чоловіками у військовій формі, під час викрадення особи у військовій формі не представились, посвідчень особи не надавали, застосували до ОСОБА_4 фізичну силу та доставили в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час ОСОБА_4 незаконно утримують в приміщенні, яке не підлягає умовам для утримання людей, не дають можливості телефонувати рідним, відібрали мобільний телефон, не дають змоги вийти. Від ОСОБА_4 не приймаються жодні заяви на місці його теперішнього незаконного утримання, до нього застосовуються фізичний та психологічний тиск, а також економічна шкода. ОСОБА_4 неодноразово повідомляв осіб які його незаконно утримують що він не бажає бути мобілізованим за станом здоров`я та просить його негайно звільнити з під незаконної варти.

Враховуючи викладене просить суд звільнити громадянина ОСОБА_4 з під незаконної варти, який утримується в ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України - слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу,- голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

П.5 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи для тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Тобто, з положень ч.1 ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Тобто, слідчий суддя за наслідками розгляду скарги, поданої у порядку ст.206 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою, та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Зі змісту клопотання адвоката ОСОБА_3 та доданих до нього документів не вбачається, що відносно ОСОБА_4 здійснюється кримінальне провадження і що останній тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Також, зі змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_4 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжного заходу, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст.207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку з проведенням досудового розслідування.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

На думку слідчого судді, у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначає у скарзі адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подане в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 206, 370, 372, 376, 582, 584 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копію ухвали разом із скаргою надіслати скаржнику.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її ухвалення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1