Справа № 610/4220/24
Провадження № 1-кс/610/1164/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 м. Балаклія

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000697 від 14.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області засобом поштового зв`язку (дата відправки 14.11.2024) надійшло клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 від 14.11.2024 про арешт майна, вилученого 13.11.2024 в ході огляду місця події, а саме: 1) транспортного засобу марки "Mitsubishi L200", реєстраційний номер європейського зразка НОМЕР_1 , фактично за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) змив речовини бурого кольору з асфальтобетонного покриття, позбавивши права на відчуження та розпорядження цим майном.

Клопотання обґрунтовано тим, що 13.11.2024 під час огляду місця події було виявлено вищезазначений транспортний засіб, який отримав механічні пошкодження. Вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на нього доцільно накласти арешт з метою збереження, як речових доказів, які визнані такими за постановою слідчого. Також було вилучено змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з асфальтобетонного покриття, який також був визнаний речовим доказом.

Крім того, вказаний транспортний засіб, як речовий доказ, необхідний для проведення судової авто-технічної експертизи з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу та обставин механізму дорожньо-транспортної пригоди і дій учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Прокурор просила розглядати клопотання за її відсутності.

Особа, яка керувала транспортним засобом ОСОБА_4 , про дату та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти накладення арешту не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, за участю яких розглядається клопотання про арешт майна, не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000697. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) було внесено 14.11.2024 з кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З матеріалів клопотання встановлено, що 13.11.2024 близько 17.30 год на автодорозі М03 Київ-Харків-Довжанський на 575 км + 180 м, внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту стався наїзд автомобіля марки "Mitsubishi L200", реєстраційний номер європейського зразка НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по пішохідному переходу в с. Волохів Яр, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

13.11.2024 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі Київ-Харків-Довжанське (М-03), 575 км + 180 м, під час якого зафіксовано дорожню обстановку та вилучено транспортний засіб: автомобіль марки "Mitsubishi L200", реєстраційний номер європейського зразка НОМЕР_1 , та змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з асфальтобетонного покриття, які було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Автомобіль передано на зберігання на майданчик ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, змив у камеру схову ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Постановою слідчого від 14.11.2024 вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою відправником автомобіля марки "Mitsubishi L200", реєстраційний номер європейського зразка НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , а отримувачем в/ч НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно транспортний засіб марки "Mitsubishi L200", реєстраційний номер європейського зразка НОМЕР_1 " відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому на зазначений автомобіль необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, при цьому не обмежує у значній мірі законні права власників.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначеного об`єкту, як речового доказу.

Разом з тим, главою 17 КПК України передбачено визначення, підстави та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні. Так, згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя на підставі ст. 132 КПК України має перевіряти, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права осіб на володіння, користування та розпорядження певним майном.

Слідчий суддя зазначає, що вилучений під час огляду 13.11.2024 змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з асфальтобетонного покриття у розумінні ст. 170 КПК України, не є майном та не являється об`єктом права володіння, користування та розпорядження будь-якими особами.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Вилучення змиву з асфальтобетонного покриття є способом фіксації доказів. Цей змив, що має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є речовим доказом, проте, будучи матеріальним об`єктом, він не має ознак майна, а тому накладення арешту на нього позбавлене правового змісту.

Отже, у задоволенні клопотання прокурора у частині накладення арешту майна на змив речовини бурого кольору з асфальтобетонного покриття, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно:

- транспортний засіб марки "Mitsubishi L200", реєстраційний номер європейського зразка НОМЕР_1 ,

позбавивши права на відчуження та розпорядження цим майном.

Місце зберігання арештованого майна визначити слідчому у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 "Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження".

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується негайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1