КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/455/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

при перегляді у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні Приліпка ГА. та адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта АР Крим, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, безробітного, без утриманців, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 29.11.2022 року утримується в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», судимого:

- 07.11.2008 вироком Ялтинського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років один місяць, 25.07.2015 звільнений з місць позбавлення волі, судимість не знята та непогашена у встановленому законом порядку;

- 02.06.2021 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн, судимість погашена;

- 05.09.2022 вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 гривень, покарання відбув 27.10.2022;

- 18.08.2023 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 стосовно ОСОБА_7 залишено без змін, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

визнано винуватим і засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2023 року, з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено. Зокрема, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_7 , 17.08.2022 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходився в приміщенні палати №1 хірургічного відділення КНП «Онуфріївська центральна районна лікарня» Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області, розташованої в будівлі по АДРЕСА_2 , де перебувала на лікуванні ОСОБА_9 , та у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_9 , яке знаходилося в приміщенні вказаної палати.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, перебуваючи в приміщенні вказаної палати у присутності, але непомітно для ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повторно таємно викрав належні ОСОБА_9 жіночу сумку, вартістю з урахуванням зносу 301 грн. 40 коп., smart годинник марки Xiaomi, модель Mi Smart Band 6 Black, вартістю з урахуванням зносу 1212 грн. 37 коп., мобільний телефон марки Lenovo модель А680, вартістю з урахуванням зносу 526 грн. 67 коп., та мобільний телефон марки Samsung, модель GT-C3592, вартістю з урахуванням зносу 425 грн., а всього на загальну суму 2465 грн. 44 коп., після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 і закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор вказує, що на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у різі, якщо втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Як встановлює ч. 2 ст. 51 КУпАП (редакція Закону від 09.08.2024), відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна ж відповідальність за ст. 185 КК України настає у разі, якщо розмір такого майна перевищує розмір установлений ч. 2 ст. 51 КУпАП (2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні крадіжки майна загальною вартістю 2 465 гривень 44 копійки.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 481 гривня.

Вартість викраденого ОСОБА_7 майна становить менш ніж розмір, визначений ч. 2 ст. 51 КУпАП, а тому кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 підлягає закриттю.

Адвокатом обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі ставилось питання про скасування вироку суду першої інстанції і закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю в його діянні складу злочину.

Сторона захисту вказувала про такі обставини.

Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 не доведено вину ОСОБА_7 ; поставлені під сумнів й показання свідка ОСОБА_13 , яка спільно проживала із обвинуваченим, від нього має дитину, оскільки стосунки між ними погіршились, - свідок є упередженою стосовно обвинуваченого і оговорила його; на думку ОСОБА_7 є підстави ставити під сумнів психічне здоров`я ОСОБА_13 , а отже сторона захисту клопотала про витребування з КЗ «Кіровоградська психіатрична лікарня» довідку про можливе проходження свідком лікування у даному закладі у 2022-2023 роках. Однак, у даному клопотання судом безпідставно відмовлено.

Відеозапис слідчого експерименту і результати проведення даної слідчої дії є недопустимим доказом, оскільки обвинуваченого не повідомлено про його право відмовитися від давання показань або відповідати на запитання.

Відповідно, ОСОБА_7 не повідомлено про його право подати клопотання про залучення захисника, а тому порушено його право на захист.

Обшук житла є недопустимим доказом, його результати не можуть братись судом до уваги.

До початку апеляційного розгляду адвокатом ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , подано клопотання про закриття кримінального провадження.

Підставою того є втрата чинності законом, який встановлює кримінальну караність діяння.

Як встановлює ч. 2 ст. 51 КУпАП (редакція Закону від 09.08.2024), відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна ж відповідальність за ст. 185 КК України настає у разі, якщо розмір такого майна перевищує розмір установлений ч. 2 ст. 51 КУпАП (2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні крадіжки майна загальною вартістю 2 465 гривень 44 копійки.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 гривня.

Вартість викраденого ОСОБА_7 майна становить менш ніж розмір, визначений ч. 2 ст. 51 КУпАП, а тому кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 підлягає закриттю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, які підтримали змінену апеляційну скаргу й клопотання, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав клопотання адвоката і висловився про закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку про закриття кримінального провадження .

Закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції регламентується ст. 417 КПК України: суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон,яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

У відповідності до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: п. 1-2) з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Як встановлено ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як встановлює ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 статті 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), при тому, у нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Положення ч. 1 ст. 51 КУпАП, які діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, встановлювали адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зокрема, як визначалось ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому, положення п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України вказують: якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Однак, з 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

У зв`язку з чим, цим Законом статтю 51 КУпАП було викладено в новій редакції.

Отже з ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, зважаючи на зазначене вище, кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Статтею 58 Конституції України регламентовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС в Постанові від 13.01.2021 року у справі № 306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Аналогічні висновки містить постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі №345/3522/18.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини висловлювався про те, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Ніякого покарання без закону», - є важливою складовою принципу верховенства права.

Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким, за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (справа «Скоппола проти Італії»).

Отже, наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Тож, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 028 грн., у зв`язку з чим дія Закону має зворотну дію у часі, а тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Обвинуваченого ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції засуджено за вчинення 17.08.2022 таємного викрадення чужого майна (крадіжка) на суму 2 465 гривень 44 копійки.

Однак, з огляду на наведене вище, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_7 діяння, а вартість майна, що викрадене, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то станом на дату апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції вказане діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Вказана позиція також узгоджується із позицією, висловленою ККС ВС у Постанові від 22.08.2024 року.

Враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , якою надано згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 417, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу (змінену) прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 задовольнити.

Клопотання адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КК України задовольнити.

Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2024, яким

ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4