Справа № 569/2989/24
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

23 липня 2024 року м.Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне, клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження №0000334 від 10 жовтня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 червня 2020 року громадянин ОСОБА_5 був призваний до ІНФОРМАЦІЯ_1 на строкову військову службу, та з 10.02.2022 військовослужбовець за контрактом Державної прикордонної служби України.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 квітня 2023 року молодшого сержанта ОСОБА_5 , який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , з 26 квітня 2023 року призначено на посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника відділення інспекторів прикордонної служби (на ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Надалі, згідно наказу начальника 1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 390-ОС від 18 липня 2023 року молодшого сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника групи гранатометів другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 1, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника відділення інспекторів прикордонної служби (на ЛБА) другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 1, згідно з підпунктом 4 пункту 93 Положення (на вищу посаду у порядку просування по службі).

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб.

У подальшому, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року, який затверджений Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, який затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ продовжено строк дії воєнного стану 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17 травня 2022 року, який затверджений Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 573/2022 від 12 серпня 2022 року, який затверджений Законом України №2500-IX від 15 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, який затверджений Законом України № 2738-IX від 16 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, який затверджений Законом України № 2915-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 257/2023 від 01 травня 2023 року, який затверджений Законом України № 3057-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 451/2023 від 26 липня 2023 року, який затверджений Законом України № 3275-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, таким чином, станом на вересень 2023 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

Проте, молодший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , проходячи службу на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника групи гранатометів другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 1, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 04 вересня 2023 року не пізніше 06 години 30 хвилин залишив розташування підрозділу другої прикордонної застави прикордонної ІНФОРМАЦІЯ_5 , що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

08 лютого 2024 року, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 молодшому сержанту ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

09 лютого 2024 року підозрюваного військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Згідно відповіді з військової частини НОМЕР_2 молодшому сержанту ОСОБА_5 вручити повідомлення про підозру немає можливості, ув`язку з відсутністю про його місцезнаходження.

Станом на момент внесення даного клопотання, молодший сержант ОСОБА_5 у розташування військової 9937 не повернувся, про своє місце перебування ОСОБА_5 командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив та продовжує ухилятись від військової служби без будь - яких поважних причин, у зв`язку з чим ОСОБА_5 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: допитами свідків показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 а також висновком службового розслідування за вище вказаним фактом та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні вказав, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України за скоєння якого законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 12 років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду та зможе продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

08 лютого 2024 року, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 молодшому сержанту ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

09 лютого 2024 року підозрюваного військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідча суддя вважає такі дії вірогідними, з огляду на те, що за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення у випадку його доведення в суді, підозрюваному загрожує безальтернативне покарання, санкція якого передбачає до 12 років, що не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_20 протягом тривалого часу (із вересня 2023 року по даний час) переховувався від слідства та суду, про своє місце перебування ОСОБА_20 командирів (начальників), інші державні органи та місцевого самоврядування не повідомив, на виклики у орган досудового розслідування не з`явився, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_20 не має стійких родинних зв`язків, постійного місця роботи та проживання, схильний до відкритого ігнорування вимог законодавства щодо дотримання суспільно прийнятих норм поведінки та доброчесності, тому виникає необхідність у затриманні підозрюваного ОСОБА_20 з метою приводу підозрюваного для його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_20 вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Приймаючи до уваги існування ризиків передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_20 , яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, та дані про особу підозрюваного є необхідним застосувати до ОСОБА_20 запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні у випадку вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, обираючи щодо підозрюваного ОСОБА_20 запобіжний захід тримання під вартою, суд не визначає розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 309 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 без визначення розміру застави - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця села Хоньківці, Могилів-Подільського району, Вінницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід тримання під вартою на строк до 60 діб без визначення розміру застави, на строк 60 днів до 21 вересня 2024 року.

Визначити місцем утримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 під вартою ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА