ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«29» жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного бюро Першого підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000478 від 14 вересня 2022 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Слов`янську Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання детектива про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000478 від 14 вересня 2022 року.

Обставини, якими обґрунтоване клопотання.

Клопотання обґрунтоване тим, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000478 від 14 вересня 2022 року, в межах якого, зокрема, органом досудового розслідування перевіряються обставини того, що директор ДП «Укрвугілля» ОСОБА_7 забезпечив фактичну реалізацію у серпні 2022 року очолюваним ним підприємством ДП «Укрвугілля» значних обсягів вугілля (вугільної продукції) - «Суміш вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ (0-100)» у загальній кількості 23 727,4 тон на адресу юридичної особи приватного права - ТОВ «Інтербіс», за базовою ціною 3 500 грн/т (без ПДВ) на загальну суму 95 384 618,01 грн, з метою забезпечення одержання неправомірної вигоди для вказаної юридичної особи приватного права ТОВ «Інтербіс», а також для службових осіб цього Товариства, діючи при цьому за попередньою змовою із ОСОБА_6 , який здійснює фактичний контроль за діяльністю вказаного ТОВ «Інтербіс», а також із радником Міністра енергетики України ОСОБА_8 , та, не забезпечив при цьому постачання у той же період - у серпні 2022 року необхідних обсягів вугільної продукції (вугілля) у кількості 12,53 тис. тон на адресу ПАТ «Центренерго», яке є національним виробником електричної енергії, частка власності держави Україна у статутному капіталі якого становить 78,29%, діючи при цьому в порушення вимог «Положення про покладання спеціальних обов`язків на оператора системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії», затвердженого Постановою КМУ №838 від 22 липня 2022 року, а також в порушення затвердженого на його виконання Міністром енергетики України «Графіку накопичення вугілля на кінець кожного місяця 2022 року та І кварталу 2023 року для теплових електростанцій та теплоелектроцентралей» від 08 липня 2022 року, тобто діючи при цьому всупереч інтересам служби, в результаті чого в подальшому, у жовтня 2022 року ДП «Укрвугілля» поставило на адресу ПАТ «Центренерго» відповідні необхідні обсяги вугілля (вугільної продукції) - «Суміш вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ (0-100)» у вказаній кількості 12,53 тис. тон вже за базовою ціною 4 200 грн/т (без ПДВ), яке лише у вересні 2022 року передане на зберігання на Тернопільську ТЕС ПАТ «Центренерго», маючи при цьому реальну можливість придбання та постачання вказаної вугільної продукції на адресу ПАТ «Центренерго» у серпні 2022 року за базовою ціною 3 500 грн/т (без ПДВ), що, як наслідок, призвело до спричинення ПАТ «Центренерго» матеріальної шкоди (збитків) на суму 11 889 845,82 грн.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 стороною обвинувачення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України. а саме, в організації зловживання службовим становищем - умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використанні службовою особою становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Так, відповідно до клопотання, з урахуванням наявності достатніх доказів про вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень, а також інформації Державної прикордонної служби України системи «Аркан» про те, що ОСОБА_6 ще 03 березня 2023 року виїхав за межі України через пункт пропуску «Краківець» на кордоні з Польщею та на територію України не повернувся, 26 липня 2024 року йому у порядку ст. ст. 135, 278 КПК України повідомлено про підозру. Крім того, як зазначає детектив, ОСОБА_6 неодноразово вже у поточному році викликався до органу досудового розслідування в порядку, визначеному главою 11 КПК України, для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій, як в якості свідка, так і в якості підозрюваного, на 27 червня, 26 і 31 липня, 02, 07 і 09 серпня, 04, 06 і 16 вересня 2024 року, у тому числі шляхом публікації повісток про виклик на 04, 06 і 16 вересня 2024 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження. Однак на вказані виклики підозрюваний не з`явився. Від адвоката ОСОБА_4 , який, згідно з наданими документами, діє в інтересах ОСОБА_6 , на електронну пошту Національного бюро неодноразово надходили листи із поясненнями адвоката щодо обґрунтування причин неможливості прибуття на допит ОСОБА_6 , зокрема через його перебування за кордоном у Швейцарській Конфедерації зі своєю родиною, де він проходить курс лікування. Так, на адресу Національного бюро надійшов лист адвоката ОСОБА_4 від 14 серпня 2024 року щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_6 вже 13 серпня 2024 року видано медичну довідку доктором ОСОБА_9 у висновку якої зазначається, що соматичні та психологічні проблеми, якими страждає ОСОБА_6 , роблять абсолютно неможливим його повернення додому в Україні і він повинен залишитися в Швейцарії під надзвичайно суворим медичним і неврологічним наглядом. Аналогічні за змістом листи надійшли від адвоката ОСОБА_4 також 03 і 13 вересня 2024 року.

За таких обставин, як вбачається з клопотання, враховуючи той факт, що в ході досудового розслідування місце перебування підозрюваного ОСОБА_6 не встановлено, а також, з урахуванням наявних об`єктивних даних, які свідчать про його виїзд за кордон, постановою детектива від 12 вересня 2024 року ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Мотивуючи необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, детектив у клопотанні зазначив, що він підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корупційного злочину, за який може бути застосована виключно реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Метою обрання підозрюваному запобіжного заходу, згідно зі ст. 177 КПК України, детектив визначає забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити буд-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні. Підставою обрання запобіжного заходу в клопотанні визначено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, а також суттєвий ступінь вказаних ризиків, а застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Позиція сторін у судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення, відповідно до яких, на його переконання, ОСОБА_6 до цих пір не набув статусу підозрюваного в межах даного кримінального провадження, постанова про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного є незаконною, прийнята з порушенням відповідної процедури, а підозра стосовно ОСОБА_6 є необґрунтованою. Так, адвокат вказав на те, що місцезнаходження ОСОБА_6 органу досудового розслідування відоме - м. Женева, Швейцарська Конфедерація, де він проходить лікування, на підтвердження чого слідчій СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 та детективу НАБУ ОСОБА_5 надавалася відповідна медична документація із повідомленням адреси для листування з ОСОБА_6 . За таких обставин, адвокат вважає, що належна правова процедура повідомлення ОСОБА_6 про підозру, як і виклику його до детектива для проведення необхідних процесуальних дій, в даному випадку мала би враховувати положення як ч. 1 ст. 278, так і ч. 7 ст. 135 КПК України. При цьому, медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_6 свідчать про те, що він потребує значного медичного контролю, який перешкоджає його поверненню до своєї країни, де таке лікування не може бути надано. Зокрема, наразі ОСОБА_6 перебуває в одному з медичних закладів міста Женеви та проходить курс реабілітації після оперативного втручання, орієнтовний час якого розрахований на 40 днів після такого втручання, а отже, за твердженням адвоката, немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_6 ухиляється від слідства та не бажає повернутись в Україну, про що неодноразово повідомлялися органи досудового розслідування. Якщо ж сторона обвинувачення вважала недостатньою повідомлену адвокатом інформацію стосовно ОСОБА_6 , то, на його думку, в такому випадку детектив мав би звернутися із відповідним запитом до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу синього оповіщення з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , після чого за допомогою міжнародно-правого співробітництва належним чином вручити повідомлення про підозру, повістки про виклик тощо, однак вказаних дій проведено не було. Отже, достовірно знаючи, що ще 03 березня 2023 року ОСОБА_6 перетнув державний кордон і до України не повертався, володіючи інформацією щодо його місцезнаходження та адреси для листування, детектив безпідставно, на думку адвоката, вказав в постанові про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного від 12 вересня 2024 року, що його місцеперебування не відоме, при цьому, не здійснивши жодних заходів щодо встановлення відповідних відомостей, як того вимагає ч. 1 ст. 281 КПК України. Адвокат також детально виклав свою позицію стосовно того, що матеріали клопотання є недостатніми для підтвердження висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 , оскільки долучені матеріали не становлять фактів або відомостей, що викликають підозру, яка виправдовує застосування запобіжного заходу.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про наступне.

Зі змісту ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання дослідити, зокрема обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що, власне, випливає зі змісту процесуального рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується твердження (припущення) про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, засноване на результатах розслідування, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав і обов`язків в порядку ст. ст. 276-279 КПК України; наявності та достатності доказів на підтвердження факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку; наявності ризиків, які можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню,якої слід уникати.

Вирішуючи зазначені питання в межах розгляду клопотання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає про наступне.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 04 жовтня 2024 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000478 розпочато 14 вересня 2022 року. В його межах письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України, складено детективом 26 липня 2024 року за погодженням з прокурором та вручено йому згідно з вимогами ст. 278 КПК України у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено на його ім`я засобами поштового зв`язку за встановленими у ході досудового розслідування адресами місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та місця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 Державного управління справами) останнього, а також на відповідні поштові та електронні адреси житлово-експлуатаційних організацій за відомими місцями його проживання (АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та реєстрації (ТОВ «СІГОО», розташовано за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 18-Б ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та, крім того, за місцем роботи ОСОБА_6 у ТОВ «Інтербіс» ( м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 4/6 , 12 поверх; ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, повідомлення про підозру ОСОБА_6 стороною обвинувачення також було надіслане на відомі особисті електронні поштові скриньки підозрюваного ( ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 ), а також, у зв`язку із встановленням наявності облікових записів ОСОБА_6 в застосунках «WhatsApp» та «Telegram» за його номерами телефонів ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), письмове повідомлення про підозру направлялося останньому із використанням цих програм обміну цифровими повідомленнями, після чого у відповідних месенджерах було отримано сповіщення про його доставку абонементу (т.1 а.с. 96-129, 136-140).

Отже, досліджені матеріали свідчать, що ОСОБА_6 набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні в розумінні ст. 42 КПК України з 26 липня 2024 року і стосовно нього може розглядатися питання про обрання запобіжного заходу.

Стосовно посилань сторони захисту на необхідність застосування в даному випадку положень ч. 7 ст. 135, ч. 1 ст. 566 КПК України у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 за межами України, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що, зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України, належним визнається направлення повідомлення особі на поштову адресу, що, відповідно до наявних матеріалів кримінального провадження, підтверджує саме місце проживання такої особи. При цьому, законодавство не передбачає юридичної можливості одночасного проживання особи за різними адресами, тобто, згідно із встановленою процедурою, реєстрація нового місця проживання має відбуватися із зняттям з реєстрації за попереднім місцем проживання. Отже, без проходження певних визначених законодавством України процедур не може відбуватися автоматична зміна статусу відповідної особи і вона продовжує вважатися такою, що має постійне місце проживання в Україні.

В межах даного кримінального провадження ні самим підозрюваним, ні його захисником не надано слідчому судді офіційних, передбачених чинним законодавством України документів, що підтверджували б зміну місця проживання ОСОБА_6 , як і не надано доказів оформлення ним документів про залишення за кордоном на постійне місце проживання,у зв`язку з чим зазначені вище доводи сторони захисту є безпідставними.

Як бачимо, процедура зміни місця проживання потребує від особи здійснення активних дій, а у разі зайняття пасивної позиції, особа свідомо наражає себе на можливі негативні наслідки, які можуть настати з причин непроведення відповідних процедур, пов`язаних зі зміною місця проживання.

Додатково хочу зазначити, що направлення органом досудового розслідування копій повідомлень про підозру засобами телефонного зв`язку (за допомогою додатків для передавання повідомлень) та на поштову електронну скриньку сприймаються слідчим суддею виключно як додаткові заходи, що направлені на забезпечення дотримання справедливості кримінального провадження в цілому.

Щодо обґрунтованості підозри

Вирішуючи питання стосовно того, чи є пред`явлена ОСОБА_6 підозра обґрунтованою, встановлення чого визначено ч. 2 ст. 177 КПК України однією з обов`язкових підстав для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, об`єктивно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджені наявні матеріали та проаналізовано доводи, викладені у клопотанні і роз`яснені в судовому засіданні.

Так, з аналізу доводів, викладених в клопотанні та долучених до нього матеріалів вбачається, що в межах зазначеного кримінального провадження органом досудового розслідування перевіряються обставини того, як для безперешкодного та гарантованого отримання бажаної кількості суміші вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ 0-100 на користь ТОВ «Інтербіс» із базовою ціною 3 500 грн/тонна, 28 липня 2022 року ОСОБА_6 організував вчинення зловживання службовим становищем директором ДП «Укрвугілля» ОСОБА_7 , з метою одержання неправомірної вигоди для ТОВ «Інтербіс» у вигляді набуття права власності на суміш вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ 0-100 у період дії Положення № 838. З цією ж метою, 28 липня 2022 року ОСОБА_6 звернувся до позаштатного радника Міністра енергетики України ОСОБА_8 , який обіймав керівні посади в цьому Міністерстві впродовж тривалого періоду (до призначення позаштатним радником, обіймав посаду заступника Міністра енергетики України у період з 15 липня 2020 року до 02 грудня 2021 року), мав авторитет, тривалі усталені зв`язки з керівниками державних вугледобувних підприємств та значний досвід роботи у вугільній галузі. Окрім цього, як позаштатний радник Міністра енергетики України, ОСОБА_8 брав участь у розробці Положення № 838, контролював хід його виконання, отримував інформацію про обсяги відвантаження вугілля ДП «Укрвугілля», мав вплив на його діяльність. Так, відповідно до розробленого ОСОБА_6 плану, ОСОБА_8 повинен спільно з ним залучити директора ДП «Укрвугілля» ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення та довести до його відома необхідність: погодити специфікації до договору поставки вугілля від 19 квітня 2022 року № 02/2022-ЕН на поставку вугілля для ТОВ «Інтербіс» в обсязі не менше 25 - 28 тисяч тон у серпні 2022 року; здійснювати контроль подальшого відвантаження вугілля на користь кінцевих споживачів - контрагентів ТОВ «Інтербіс»; ігнорувати наявність заборгованості зі сплати вартості вугілля, поставленого на користь ТОВ «Інтербіс» у попередні періоди. Зі свого боку ОСОБА_6 з метою приховання ймовірно незаконної діяльності, мав забезпечити підписання обумовленої специфікації генеральним директором ТОВ «Інтербіс» ОСОБА_11 та здійснення ТОВ «Інтербіс» часткової оплати за вугілля, раніше поставлене ДП «Укрвугілля». На виконання узгодженого з ОСОБА_6 плану дій, 28 липня 2022 року ОСОБА_8 довів до відома ОСОБА_7 вказівку щодо необхідності підписання специфікації ДП «Укрвугілля» на поставку у серпні 2022 року суміші вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ 0-100 на користь ТОВ «Інтербіс», на що той погодився. За таких обставин, 28 липня 2022 року ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 залучили до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , який 29 липня 2022 року на виконання відведеної йому ролі, маючи можливість відмовитись від поставки вугілля ТОВ «Інтербіс» або в односторонньому порядку розірвати договір поставки вугілля від 19 квітня 2022 року, будучи зобов`язаним здійснювати поставки вугілля відповідно до Положення № 838, діючи всупереч нормативно-правовим актам, статуту та внутрішнім актам ДП «Укрвугілля», зловживаючи своїми повноваженнями директора ДП «Укрвугілля», діючи під керівництвом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підписав специфікацію №11 до вказаного договору на поставку суміші кам`яного вугілля Г(Г2)/ГЖ 0-100 у кількості 4 000 тон, у якій передбачено базові показники якості, ціну 3 500 грн/тонну без ПДВ на умовах 100% попередньої оплати. Строк постачання вугілля - серпень 2022 року, а вантажоодержувачами визначено ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та АТ «Подільський цемент». Водночас, 29 липня 2022 року ОСОБА_6 забезпечив підписання цієї специфікації генеральним директором ТОВ «Інтербіс» ОСОБА_11 та здійснення часткової оплати ТОВ «Інтербіс» коштів у сумі 7 056 489,58 грн на користь ДП «Укрвугілля» за раніше поставлене вугілля. Однак, станом на 29 липня 2022 року заборгованість ТОВ «Інтербіс» перед ДП «Укрвугілля» за відвантажене вугілля за договором поставки вугілля від 19 квітня 2022 року №02/2022-ЕН становила 51 663 526,97 грн. З 01 серпня 2022 року керівник ДП «Укрвугілля» ОСОБА_7 під керівництвом ОСОБА_8 та ОСОБА_6 забезпечив початок відвантаження вугілля на користь ТОВ «Інтербіс», а фактично від ДП «Львіввугілля» до ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та АТ «Подільський цемент». У свою чергу, 01 серпня 2022 року ОСОБА_6 забезпечив часткову оплату заборгованості ТОВ «Інтербіс» на користь ДП «Укрвугілля» у розмірі 9 млн грн. Виконуючи свою роль, у період з 01 серпня 2022 року - 02 серпня 2022 року ОСОБА_8 довів до відома ОСОБА_7 вказівку щодо підписання чергової специфікації на поставку ДП «Укрвугілля» суміші вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ 0-100 на користь ТОВ «Інтербіс» у серпні 2022 року. 02 серпня 2022 року ОСОБА_7 , зловживаючи своїми повноваженнями директора ДП «Укрвугілля», діючи під керівництвом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підписав специфікацію №12 до вказаного договору на поставку суміші кам`яного вугілля Г(Г2)/ГЖ 0-100 у кількості 10 000 тон з базовими показниками якості за ціною 3 500 грн/тонну без ПДВ на умовах 100% попередньої оплати. Строк постачання вугілля - серпень 2022 року, а вантажоодержувачами визначено ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та АТ «Подільський цемент». Станом на 02 серпня 2022 року заборгованість ТОВ «Інтербіс» перед ДП «Укрвугілля» становила 54 735 827,77 грн, проте ОСОБА_7 забезпечив продовження відвантаження вугілля на користь цього приватного підприємства. У свою чергу, ОСОБА_6 забезпечив надходження у період з 02 серпня 2022 року по 14 серпня 2022 року часткової оплати заборгованості за раніше поставлене ДП «Укрвугілля» вугілля на загальну суму 38 499 176,03 грн. Окрім цього, 15 серпня 2022 року ОСОБА_7 , зловживаючи своїми повноваженнями директора ДП «Укрвугілля», підписав специфікацію №13 до вказаного договору поставки вугілля від 19 квітня 2022 року № 02/2022-ЕН на поставку суміші кам`яного вугілля Г(Г2)/ГЖ 0-100 у кількості 10 000 тон з базовими показниками якості за ціною 3 500 грн/тонна без ПДВ на умовах 100% попередньої оплати. Строк постачання вугілля - серпень 2022 року, а вантажоодержувачами визначено ПрАТ «Івано-Франківськцемент» та АТ «Подільський цемент». Водночас, станом на 15 серпня 2022 року заборгованість ТОВ «Інтербіс» перед ДП «Укрвугілля» становила 15 302 946, 46 грн, однак ОСОБА_7 забезпечив продовження відвантаження вугілля на користь цього приватного підприємства. Цього ж дня, ОСОБА_6 забезпечив підписання цієї специфікації генеральним директором ТОВ «Інтербіс» ОСОБА_11 та часткову оплату підконтрольним йому ТОВ «Інтербіс» наявної заборгованості за раніше поставлене ДП «Укрвугілля» вугілля. Попри наявний дефіцит вугілля та недостатність вугілля для накопичення на ТЕС ПАТ «Центренерго», за специфікаціями №11-13 до договору поставки вугілля від 19 квітня 2022 року № 02/2022-ЕН у період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року на користь ТОВ «Інтербіс» відвантажено 23 727, 400 тон суміші кам`яного вугілля Г(Г2)/ГЖ 0-100 загальною вартістю 95 384 618, 01 грн. Тож, за встановлених слідством обставин, станом на 01 вересня 2022 року на складах Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» зберігалось 117,47 тис. т від необхідних 130 тис. т вугілля (різниця між плановими та фактичними обсягами накопичення становила 12,53 тис. т). У серпні 2022 року ДП «Укрвугілля» на виконання вимог Положення 838, договору від 29 липня 2022 року №01/0133-22 (надання ДП «Укрвугілля» поворотної фінансової допомоги після надання підтверджувальних документів на придбання та/або поставку, та/або зберігання, та/або збагачення вугілля) передано на зберігання Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» за Договором від 29 липня 2022 року №15/211 вугілля в обсязі 88 515,960 т з урахуванням знижок та надбавок за фактичну зольність та вологість поставленого вугілля. Далі, між ДП «Укрвугілля» та ПАТ «Центренерго» 20 вересня 2022 року укладено Договір №111/4ПСО, відповідно до умов якого ДП «Укрвугілля» зобов`язується поставити вугілля розміром кусків не більше 200 мм, базовими показниками якості, що зберігається на складах покупця згідно з укладеними між сторонами договором зберігання від 29 липня 2022 року №15/21, на загальну суму в межах 935 000 000 грн. Якщо фактичні якісні показники вугілля буде відрізнятися від базових показників, фактична ціна 1 т вугілля визначається з урахуванням надбавок/знижок за кожен відсоток відхилення. Договір діє до 31 травня 2023 року. Цього ж дня між ДП «Укрвугілля» та ПАТ «Центренерго» укладено специфікацію №1, якою визначено, що постачальник поставить, а покупець прийме вугілля кам`яне в обсязі 88,5 (+/- 5%) тис. т базовою ціною 3 500,00 грн/т без ПДВ, строк поставки - з 20 вересня 2022 року до 30 вересня 2022 року. У подальшому на виконання умов зазначеного договору №111/4 ПСО та Специфікації №1 від 20 вересня 2022 року ПАТ «Центренерго» здійснено оплату вугілля, що надійшло на зберігання від ДП «Укрвугілля» у серпні 2022 року в обсязі 88 515,96 т за базовою ціною 3 500 грн/т без ПДВ, загальною вартістю 354 310 400 грн (у т.ч. 59 051 733,33 грн ПДВ) з урахуванням знижок/надбавок за якість.З 31 серпня 2022 року ДП «Укрвугілля» продовжено передачу ПАТ «Центренерго» вугілля (договір зберігання від 29 липня 2022 року №15/21), однак подальша його оплата здійснювалась вже за новим Договором від 06 жовтня 2022 року №111/5 2 з базовою ціною 4 230 грн/т без ПДВ при базових показниках якості

Таким чином, на переконання органу досудового розслідування, зловживання ОСОБА_7 під керівництвом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 своїм службовим становищем директора ДП «Укрвугілля» у період з 28 липня 2022 року по 31 серпня 2022 року призвело до отримання ТОВ «Інтербіс» в умовах дефіциту вугілля та недостатності вугілля для накопичення на Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» неправомірної вигоди у вигляді права власності на суміш вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ 0-100 в обсязі 12,53 тисячі тон за базовою ціною 3 500 грн/т без ПДВ. Переданий з 31 серпня 2022 року на зберігання до Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» аналогічний обсяг вугілля (12,53 тисяч тон) викуплений вже за базовою ціною 4 230 грн/тонна без ПДВ, що спричинило ПАТ «Центренерго» матеріальну шкоду у вигляді втрати активів у розмірі 11 889 845,82 грн.

З огляду на наведене, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , як співорганізатор вчинення кримінального правопорушення керував його підготовкою та вчиненням, а саме: залучив як співорганізатора ОСОБА_8 ; розподілив обов`язки між собою, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; визначив предмет посягання; розробив план вчинення кримінального правопорушення; створив умови для вчинення кримінального правопорушення шляхом надання вказівок генеральному директору ТОВ «Інтербіс» ОСОБА_11 щодо погодження специфікацій №№11 - 13 до договору поставки вугілля від 19 квітня 2022 року №02/2022-ЕН; здійснив прикриття злочинних дій співучасників шляхом забезпечення часткової оплати ТОВ «Інтербіс» заборгованості за поставлене вугілля за договором поставки вугілля від 19 квітня 2022 року №02/2022-ЕН.

Тобто, внаслідок умисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та директора ДП «Укрвугілля» ОСОБА_7 , які призвели до придбання ПАТ «Центренерго» (78,29 % статутного капіталу належить державі) суміші вугілля кам`яного Г(Г2)/ГЖ 0-100 в обсязі 12,53 тисяч тон у жовтні 2022 року за базовою ціною 4 230 грн/тонна без ПДВ, спричинено шкоду ПАТ «Центренерго» в розмірі 11 889 845,82 грн.

Дослідивши обставини вчинення зазначених вище кримінальних правопорушень та можливу роль ОСОБА_6 у них, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах (в тому числі договорі поставки, специфікацій до нього, висновку експерта, відповідних листах, протоколах допиту свідків, протоколах за результатами проведених НСРД, протоколах оглядів, та інших зібраних стороною обвинувачення матеріалах), слідчий суддя переконався в тому, що аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного зі злочином (вбачаються ознаки зловживання в діях директора ОСОБА_7 ), доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування та встановлює можливість вирішення питання про обрання запобіжного заходу відносно нього, а тому слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри щодо можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України, в межах даного кримінального провадження.

В той же час питання настання тяжких наслідків, як і можливість їх настання для іншої особи ПАТ «Центренерго» діями директора ДП «Укрвугілля» потребують подальшого з`ясування та опрацювання під час подальшого досудового розслідування, але відсутність більш-менш чітких ознак злочину в частині спричинених наслідків на цій стадії розслідування не є перешкодою для розгляду поданого клопотання.

Щодо оголошення підозрюваної у міжнародний розшук

Зі змісту 6 ст. 193 КПК України випливає, що під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен, зокрема з`ясувати чи оголошена особа, щодо якої вирішується таке питання, у міжнародний розшук. При цьому, слідчий суддя не вправі вимагати доведення факту здійснення розшукових заходів чи вчинення будь-яких інших додаткових дій, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не визначає такої вимоги.

Постановою детектива НАБУ ОСОБА_5 від 12 вересня 2024 року ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук (т. 10 а.с. 169-171).

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перебування особи у обліках Інтерполу, але визначає необхідність оголошення такого розшуку, що в даному випадку і було здійснено детективом шляхом прийняття постанови про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Щодо ризиків кримінального провадження

Вирішуючи питання про наявність ризиків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що усфері кримінального провадження поняття ризику можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню,якої слід уникати. Саме в такому значенні, на думку слідчого судді, доцільно розуміти ризики, виокремлені у ч. 1 ст. 177 КПК України як конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних, що заважають виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, з метою усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваним спроб протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, та у разі існування високої ступені ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, застосовуючи стандарт достатності підстав, встановлює наявність таких ризиків.

Обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадженняпокладено КПК України на слідчого, прокурора.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , детектив у клопотанні та прокурор в судовому засіданні посилалися на існування ризиків того, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити буд-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Зазначаючи у клопотанні про існування цього ризику, сторона обвинувачення посилається на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання вже тривалий час (понад півтора роки) фактично переховується від органу досудового розслідування і суду. Так, встановлено, що ОСОБА_6 упродовж часу з 2020 року і до березня 2023 року тричі виїздив за межі України, а саме: з 28 січня по 01 лютого 2020 року, з 19 жовтня до 31 жовтня 2022 року, та востаннє з 03 березня 2023 року о 16:29 виїхав разом із дружиною ОСОБА_12 за межі України автомобілем « НОМЕР_3 » через пункт пропуску «Краківець» на кордоні з Польщею, і після цього (станом на даний час) ОСОБА_6 та його дружина до України не поверталися. При цьому сторона обвинувачення звертає увагу, що ОСОБА_6 виїхав за межі України через дві доби після проведення 01 березня 2023 року в ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні обшуків, як за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , так і за місцем його фактичного проживання за адресю: АДРЕСА_2 , який перебуває у користуванні дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_12 . Крім цього, органом досудового розслідування було встановлено, що повнолітня донька ОСОБА_6 - ОСОБА_13 09 листопада 2021 року виїхала за межі України та назад не повернулася.

Детектив також навів відомості щодо майнового та фінансового стану ОСОБА_6 , які, у поєднанні з численними соціальними зв`язками ОСОБА_6 в інших країнах, на думку сторони обвинувачення, свідчать про реальну фінансову можливість переховування за межами України тривалий період часу.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Втім, аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик переховування підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Вирішуючи питання щодо можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, слідчий суддя враховує судову практику, в тому числі вищої судової інстанції України, яка під ухиленням від слідства або суду визначає будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. При з`ясуванні того, які дії особи мають визначатись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба врахувати, крім усього іншого, процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Слідчий суддя в повному обсязі погоджується із вказаним вище визначенням такої дії, як ухилення та вважає, що факт ухилення від слідства буде і тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклик органу слідства без поважних причин та створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості такої явки та/або висуває певні умови.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час досудового розслідування виконано всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 та проведення за його участі слідчих дій, однак ОСОБА_6 ухиляється від слідства.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 неодноразово викликався до органу досудового розслідування в порядку глави 11 КПК України (шляхом направлення повісток про виклик за місцем реєстрації та місцем проживання), для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій в якості свідка, так і в якості підозрюваного на 27 червня, 26 і 31 липня, 02, 07 та 09 серпня, 04, 06 і 16 вересня 2024 року, у тому числі шляхом публікації повісток про виклик на 04, 06 і 16 вересня 2024 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (т. 10 а.с. 21-22, 43-46, 78-85, 89-94).Однак, на вказані виклики ОСОБА_6 не з`явився.

Крім того, за даними рапорту детектива від 05 серпня 2024 року, 29 липня 2024 року о 14:01 год. детектив НАБУ ОСОБА_14 отримав вхідний дзвінок на свій особистий номер ( НОМЕР_4 ) від абонента, який використовує абонентський номер телефону НОМЕР_2 , та який, як встановлено у ході досудового розслідування, використовується ОСОБА_6 . Під час телефонної розмови між детективом і ОСОБА_6 , останній виказав обізнаність про факт повідомлення йому про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме «зловживання службовим становищем», про що ОСОБА_6 особисто зазначив під час розмови, повідомивши про те, що про такий факт йому стало відомо від знайомих. Також, під час цієї розмови детектив наголосив на факті повідомлення ОСОБА_6 26 липня 2024 року про підозру у вчиенні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України, а також про те, що відповідні примірники такого повідомлення про підозру були направленні на всі відомі органу досудового розслідування адреси, до яких має відношення ОСОБА_6 . Крім цього, в ході розмови детектив наголосив підозрюваному ОСОБА_6 на необхідності прибути до органу досудового розслідування - до детектива Національного бюро для участі у проведенні слідчих (процесуальних) дій в якості підозрюваного у кримінальному провадженні за відповідними повістками про виклик на 31 липня і 02 серпня 2024 року. У відповідь на зазначене ОСОБА_6 наголосив, що за викликами не прибуде, оскільки на даний час перебуває за кордоном - у Швейцарській Конфедерації, проходить там лікування та перебуває на реабілітації після нього, а також повідомив, що збирається повернутися до України лише у жовтня або у листопаді , або у грудні поточного 2024 року, після завершення лікування та реабілітації, але точної дати чи періоду часу він повідомити наразі не може. Також, як вбачається зі змісту вказаного рапорту детектива, фотокопії повісток про виклик були направлені в електронному вигляді на облікові записи, які використовує ОСОБА_6 у мобільних додатках «WhatsApp» та «Telegram» на номер телефону НОМЕР_2 (т.10 а.с. 31-33).

Крім цього, як вбачається з матеріалів клопотання, після направлення в період з червня до вересня 2024 року численних повісток про виклик ОСОБА_6 до органу досудового розслідування, від адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , неодноразово на електронну пошту Національного бюро надходили листи щодо обґрунтування причин неможливості ОСОБА_6 прибути на виклики у зв`язку з перебуванням останнього разом із родиною у Швейцарській Конфедерації, де він проходить курс лікування для відвернення загрози його здоров`ю, з долученням до таких листів певних медичних документів (т.1 а.с. 58-59, 144-164, т.10 а.с. 2-18, 28-29, 47-67, 74-77, 86-87, 95-96).

Слідчий суддя сприймає повідомлені стороною захисту відомості щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 та його лікування за межами території України, однак стосовно об`єктивності причин неявки до органів досудового розслідування у зв`язку з цим, вважає за необхідне зазначити, що кримінальне провадження завжди має конкретні або розумні строкові точки, а процесуальні обов`язки підозрюваного/обвинуваченого, визначені КПК України, зокрема щодо їх обов`язкової явки до органу досудового розслідування/суду повинні бути виконані, у тому числі з використанням усіх можливих засобів та механізмів.

В даному випадку слідчий суддя враховує, що надані адвокатом медичні документи на обґрунтування причин неявки підозрюваного ОСОБА_6 на виклики сторони обвинувачення в період з червня по вересень 2024 року, видані лікарями за результатами обстеження ОСОБА_6 у Швейцарській Конфедерації за 2023 рік. Медична довідка від 13 серпня 2024 року, яка також була направлена адвокатом ОСОБА_4 на адресу Національного бюро щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , містить відомості про комплекс соматичних та психологічних патологій, на які страждає ОСОБА_6 , а також про поточний курс лікування, який проходить пацієнт, а у висновку цієї довідки зазначається, що така кількість соматичних і психологічних проблем робить абсолютно неможливим його повернення додому в Україну, і він повинен залишатися в Швейцарії під надзвичайно суворим медичним і неврологічним наглядом (т.10 а.с. 76).

Також, відповідно до медичної документації, наданої адвокатом ОСОБА_4 в судовому засіданні в ході розгляду цього клопотання, зокрема: повідомлення лікаря Університетської лікарні Женеви ОСОБА_18 від 04 жовтня 2024 року про виписку з відділення реабілітації хворих з порушеннями опорно-рухового апарату, підозрюваний ОСОБА_13 внаслідок падіння 31 серпня 2024 року перебував від 24 вересня 2024 року у відділенні фізіотерапії та реабілітації хворих з ортопедичними порушеннями, та виписаний додому; медичної довідки від 25 жовтня 2024 року лікаря ОСОБА_17 Університетської лікарні Женеви, пацієнт ОСОБА_13 перебуває під наглядом спеціалістів відділення хірургії хребта в Університетських лікарнях Женеви після втручання, виконаного 19 вересня 2024 року, на регулярній основі зустрічається з командою хірургів, які спеціалізуються на хірургії хребта; медичної довідки від 25 жовтня 2024 року, якою лікар ОСОБА_19 Медичного центру Террассьєр підтвердив, що ОСОБА_13 31 серпня 2024 року, перебуваючи у себе вдома упав, внаслідок чого отримав компресійний перелом хребта, в саме хребця D12, йому було проведено термінову операцію з фіксації - спондилодез, пацієнт був знерухомлений і отримував дуже сильні протизапальні препарати, потребує тривалої реабілітації, зокрема, для відновлення нормальної рухливості та навиків ходьби, а також для зменшення болю, мінімальна передбачена тривалість реабілітації - 6 місяців, але може бути продовжена за потреби.

Тобто, надана адвокатом медична документація свідчить про факт здійснення хірургічного втручання на хребті у ОСОБА_15 у вересня 2024 року та подальшу його реабілітацію. При цьому, жодні медичні документи, надані до суду, не свідчать про факт постійного перебування підозрюваного у медичних закладах та неможливість їх залишення. Стороною захисту також не надається до суду інформація про відсутність в Україні лікарів та медичних установ, які можуть проводити лікування та реабілітацію пацієнтів з аналогічними захворюваннями. Підсумовуючи, захисник ОСОБА_6 , як і надана ними медична документація, не переконали слідчого суддю у факті тяжкої тривалої хвороби у підозрюваного та у тому, що він не може самостійно пересуватися, а його фізичний стан не дозволяє з`явитися до України та постати перед слідством та/або судом.

Відповідно до інформації Державної міграційної служби України від 06 серпня 2024 року, з питанням оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання ОСОБА_6 в установленому законодавством порядку до територіальних підрозділів ДМС України станом на 05 серпня 2024 року не звертався. Крім того, згідно інформації Міністерства закордонних справ від 12 серпня 2024 року, за даними Відомчої інформаційної системи МЗС України та закордонних дипломатичних установ України відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_6 на консульському обліку (т.10 а.с. 70, 73).

Отже, як було встановлено в ході розгляду цього клопотання, свого процесуального обов`язку ОСОБА_6 не виконав, при цьому 03 березня 2023 року він перетнув державний кордон та до теперішнього часу до України не повертався (т. 10 а.с. 156), а його адвокат в судовому засіданні на питання слідчого судді повідомив, що на теперішній час ОСОБА_6 не планує найближчим часом повертатися до України. Водночас, слідчим суддею приймаються до уваги твердження прокурора про те, що ОСОБА_6 виїхав за межі України через дві доби після проведення 01 березня 2023 року в ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні обшуків за місцем його проживання та реєстрації.

Тобто, враховуючи зазначене вище та встановленні в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя констатує, що підозрюваному ОСОБА_6 достеменно відомо про існування стосовно нього кримінального провадження, яке розслідується детективами НАБУ, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

За таких обставин, з урахуванням покарання, що передбачене законом за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , та, оцінюючи його у сукупності з іншими обставинами, встановленими в ході розгляду цього клопотання, зокрема щодо обізнаності останнього про наявність стосовно нього кримінального провадження, його відмову від запропонованої слідчим суддею (через адвоката ОСОБА_4 ) можливості надати свої пояснення стосовно кримінального провадження, повідомлення про підозру та про його зміст через ВКЗ, слідчий суддя зміг переконатися в усвідомленій та поінформованій відмові підозрюваного від участі в слідчих діях на території України.

Підсумовуючи, наявність у підозрюваного паспортів громадянина України для виїзду за кордон та майнових ресурсів, достатніх для тривалого перебування за кордоном, його поінформованість про інтерес слідства до його особи свідчить про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою саме ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні

Посилаючись у своєму клопотанні на вказаний ризик, детектив зазначив, що у даному кримінальному провадженні свідками є службові особи та працівники ТОВ «Інтербіс», ТОВ «Подільськінвест», на яких, як встановлено у ході досудового розслідування, ОСОБА_6 має безпосередній фінансовий та організаційний вплив, а також службові особи ДП «Укрвугілля», ДП «Львіввугілля», які на виконання вказівок від ОСОБА_7 , забезпечували постачання вугілля на адресу підконтрольного ОСОБА_6 товариства - ТОВ «Інтербіс». На переконання органу досудового розслідування, у випадку не обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , який перебуває у розшуку, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань.

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин та, з урахуванням повідомлених стороною обвинувачення відомостей, слідчий суддя вважає доведеним існування заявленого ризику щодо можливого впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Щодо ризику знищити, приховати або спотворити буд-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання, вказаний ризик існує з урахуванням, зокрема того, що від початку досудового розслідування особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення, у тому числі і безпосередньо ОСОБА_6 , узгоджено вживалися заходи протидії розслідуванню. Також, на обґрунтування цього ризику, детектив у клопотанні зазначає, що на цей час слідством в межах цього кримінального провадження, не в повній мірі встановленні обставини укладення специфікацій до Договору поставки вугілля, обставин подальшої реалізації значних обсягів вугілля, повне коло осіб, які приймали участь в проведенні переговорів, підготовці проектів Договорів, Специфікацій та забезпечення постачання вугілля. Дії цих осіб узгоджуються з ОСОБА_6 , який здійснює фактичний організаційний та фінансовий вплив на службових осіб ТОВ «Інтербіс» та ТОВ «Подільськінвест», які, в свою чергу, в інтересах ОСОБА_6 можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення у даному кримінальному провадженні.

Втім, слідчий суддя не може погодитись з доведенням наявності зазначеного ризику, оскільки сторона обвинувачення при доведенні його існування не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням відповідних припущень.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які, зокрема, посилається сторона обвинувачення у поданому клопотанні.

Щодо інших обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу

Зі змісту ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, що перелічені у п.п. 1-12 цієї статті.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу враховує, що станом на момент розгляду цього клопотання він досяг 70-річного віку, є громадянином України, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має. Крім того, надані слідчому судді відомості дозволяють охарактеризувати майновий стан ОСОБА_6 як забезпечений. Підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, відомості про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано. Крім того, слідчий суддя враховує обсяг наявних доказів про можливе вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення і тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також встановлення частини із заявлених органом досудового розслідування ризиків, що є достатнім для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на даному етапі не перевіряє питання недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, оскільки, відповідно до ст. 194 КПК України, такі обставини встановлюються під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Натомість, згідно із ч. 6 ст. 193 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя перевіряє наявність тільки підстав, встановлених у ст. 177 КПК України. До того ж, КПК України визначає єдиний запобіжний захід, щодо якого можливе саме обрання - це тримання під вартою.

З огляду на викладене, за наявності усвідомленої та поінформованої відмови підозрюваного від участі в слідчих діях на території України, у тому числі через ВКЗ під час розгляду слідчим суддею цього клопотання, формальної необхідності наявності рішення слідчого судді про тримання під вартою для подальшого дієвого розшуку та затримання підозрюваного засобами Інтерполу, факт подальшого вирішення виправданості обраного запобіжного заходу, з урахуванням стану здоров`я, інших відомостей та/або застосування більш м`якого запобіжного заходу, як і не застосування жодного, після можливого затримання ОСОБА_6 та доставки його до місця кримінального провадження, переконують слідчого суддю про наявність підстав для задоволення клопотання детектива у повному обсязі.

На цьому етапі розслідування слідчий суддя не вважає за доцільне втручатися у розсуд прокурора/детектива щодо мотивів подачі ними відповідного клопотання (жодних перешкод для продовження розслідування цього провадження не встановлено), як і не оцінює перспективи досягнення дієвості обраного запобіжного заходу, а обмежується виключно констатацією факту доведеності встановлених процесуальним законодавством формальних підстав для прийняття того чи іншого рішення.

Розглядаючи зазначене клопотання, слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 183, 193, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання детектива ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути з його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1