СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1701/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000592 від 23.05.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта базова середня, учня Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж будівництва і комунального господарства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю до досягнення 18 років, не судимого,

за вчинення кримінального проступку, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 , потерпілий: ОСОБА_5 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_6 ,

особа відносно якої розглядається клопотання: ОСОБА_3 ,

законний представник: ОСОБА_7 ,

захисник: ОСОБА_8 ,

представник служби у справах дітей і сім`ї: ОСОБА_9 ,

психолог: ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_3 26.04.2024, приблизно о 15:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , наніс умисне легке тілесне ушкодження, що

спричинило короткочасний розлад здоров`я, неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 26.04.2024 року, неповнолітній ОСОБА_3 , в компанії з неповнолітнім

ОСОБА_11 , проходили біля дитячого майданчика по

АДРЕСА_2 , де в той час на лавці сидів наглядно знайомий із навчального закладу - потерпілий неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проходячи повз неповнолітнього ОСОБА_5 , неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_11 почали словесно ображати останнього нецензурними словами.

Будучи обуреним діями вказаних осіб, неповнолітній ОСОБА_12 покликав до себе ОСОБА_3 та запитав, навіщо він його ображає.

Неповнолітній ОСОБА_3 , в свою чергу, на грунті раптово виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, кулаком своєї лівої руки заподіяв один удар в область верхньої губи неповнолітнього ОСОБА_5 , спричинивши тим самим тілесне ушкодження у вигляді забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи справа з переходом на червону кайму, яке, згідно експертизи, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнав повністю не заперечив фактичних обставин справи, час, місце та спосіб їх вчинення що він 26.04.2024, приблизно 0 15:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , кулаком своєї лівої руки наніс умисне легке тілесне ушкодження, неповнолітньому ОСОБА_5 , вважаючи що в останнього в кишені знаходиться перцовий балончик і який міг його використати. У вчиненому розкаюється.

Враховуючи те, що неповнолітні ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

При таких обставинах суд вважає, що вина неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченому ч.2 ст.125 КК України повністю доведена, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я неповнолітньому ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 .

Представник служби у справах дітей і сім`ї, психолог та сторона захисту підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Також неповнолітній ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_7 надали згоду щодо застосування примусових заходів виховного характеру.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою ст. 105 КК України.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює правову кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 125 КК України, повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального проступку, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку, підтверджується сукупністю наданих прокурором допустимих доказів, досліджених судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до ОСОБА_3 на підставі ст. 497 КПК України та ч. 1 ст. 97 КК України, необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені положеннями ч. 2 ст. 105 КК України.

Разом з тим, судом були досліджені дані про особу неповнолітнього ОСОБА_3 який навчається, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним наглядом не перебуває, виховується у повній сім`ї, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є дитиною з інвалідністю до досягнення 18 віку.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених даних про особу, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 .

Питання речових доказів та судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст. ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст.284, 292, 301, 392-395, 498-501, ч.15 ст.615 КПК України, ст.12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1