ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/599/24 Справа № 699/1428/23 Категорія: ч.4 ст. 186, ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді семи років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Строк відбуття ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі рахується з часу набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, утримуючи його в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_2 , з подальшим зарахуванням цього строку в строк відбуття покарання.

ОСОБА_8 взято під варту в залі суду після проголошення вироку.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 717,00 (сімсот сімнадцять грн. 00 коп) грн, які складають з витрат на проведення судової експертизи від 13.11.2023 № СЕ-19/124-23/13195-ТВ.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 31.10.2023 о 18:58 год., достовірно знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану (введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ), який неодноразово продовжувався і безперервно діє станом на дату ухвалення вироку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає касир, взявши з полиці магазина одну пляшку горілки «Hlibny dar» класична об`ємом 0,37 л., вартістю відповідно до довідки магазина «ІНФОРМАЦІЯ_2» 73,20 гривень, та поклавши її до внутрішньої кишені куртки, вийшов з приміщення магазина не реагуючи на зауваження касира про оплату товару, чин здійснив відкрите викрадення зазначеного товару.

Крім того, ОСОБА_8 05.11.2023 о 10:00 год., достовірно знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщення магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає касир, взявши з полиці магазина одну пляшку горілки «Hlibny dar» класична об`ємом 0,37 л., вартістю відповідно до довідки магазина «ІНФОРМАЦІЯ_2» 73,20 гривень, та поклавши її до внутрішньої кишені куртки, вийшов з приміщення магазина, не реагуючи на зауваження касира про оплату товару, таким чином відкрито викрав зазначений товар.

Крім того, ОСОБА_8 05.11.2023 о 15:19 год., достовірно знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщення магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає касир, взявши з полиці магазина одну пляшку горілки «Hlibny dar» класична об`ємом 0,37 л., вартістю відповідно до довідки магазина «ІНФОРМАЦІЯ_2» 73,20 гривень, та поклавши її до внутрішньої кишені куртки, вийшов з приміщення магазина, не реагуючи на зауваження касира про оплату товару, таким чином відкрито викрав зазначений товар.

Крім того, ОСОБА_8 06.11.2023 о 09:43 год., достовірно знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщення магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає касир, взявши з полиці магазина одну пляшку горілки «Hlibny dar» класична об`ємом 0,5 л., вартістю відповідно до довідки магазина «ІНФОРМАЦІЯ_2» 99,06 гривень, та поклавши її до внутрішньої кишені куртки, вийшов з приміщення магазина, не реагуючи на зауваження касира про оплату товару, таким чином відкрито викрав зазначений товар.

Крім того, ОСОБА_8 06.11.2023 о 20:52 год., достовірно знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщення магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає касир, взявши з полиці магазина одну пляшку горілки «Hlibny dar» класична об`ємом 0,5 л., вартістю відповідно до довідки магазина «ІНФОРМАЦІЯ_2» 99,06 гривень, та поклавши її до внутрішньої кишені куртки, вийшов з приміщення магазина, не реагуючи на зауваження касира про оплату товару, таким чином відкрито викрав зазначений товар.

Крім того, ОСОБА_8 07.11.2023, близько 13:58 год., достовірно знаючи, що на території України діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщення магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає касир, взявши з полиці магазина одну пляшку горілки «Hlibny dar» класична об`ємом 0,5 л., вартістю відповідно до довідки магазина «ІНФОРМАЦІЯ_2» 99,06 гривень, та поклавши її до внутрішньої кишені куртки, намагався вийти з приміщення магазина, однак його дії були помічені працівниками магазина, які зупинили ОСОБА_9 , перекрили йому рух з приміщення магазина, унаслідок чого ОСОБА_8 не довів до кінця злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного майна.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду в апеляційних скаргах:

- захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_8 , покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на термін за визначенням суду. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 у період іспитового строку відповідні обов`язки.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ОСОБА_10 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Потерпіла сторона матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявлений. ОСОБА_10 просив суворо не карати, надалі має прагнення стати на шлях виправлення. Обвинувачений свій вчинок засуджує, просив вибачення у потерпілої сторони за свої дії.

Враховуючи поведінку обвинуваченого, відсутність судимостей, наявність стійких соціальних зв`язків, обставини, що пом`якшують покарання, захисник вважає, що є можливість застосувати вимоги ст.69 КК України під час призначення покарання за вказаний злочин та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання із застосуванням положення ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням.

- прокурор, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, покарання за яке у відповідності до вимог ч. 3 ст. 68 КК України не може перевищувати двох третин максимального строку покарання (6 років 8 місяців позбавлення волі), передбаченого санкцією статті 186 частини 4 КК України (10 років позбавлення волі).

Натомість суд, без застосування положень ст. 69 Кримінального кодексу України, не навівши жодних мотивів свого рішення, призначив ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, тобто менший розмір покарання, ніж передбачено санкцією сієї статті.

При цьому, судом не встановлено жодних виключних обставин, які б

істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів чи особи

обвинуваченого, та можуть бути враховані як такі, що пом`якшують

покарання особи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали свої вимоги викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та в умовах воєнного стану; за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч.4 ст.186 КК України - незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційних скаргах захисника та прокурора не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_10 , який винуватість визнав в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом об`єктивно досліджені, тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз в цій частині та відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги прокурора з приводу неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, є слушними, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 визнаний винуватим і засуджений за ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням положення ст.70 КК України ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до санкції ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, з урахуванням ч.3 ст.68 КК України покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, тобто 6 років 8 місяців позбавлення волі, оскільки максимальний строк покарання відповідно до санкції ч.4 ст.186 КК України становить 10 років.

За вказаних обставин, місцевий суд без застосування положень ст.69 КК України призначив ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, тобто менший розмір покарання, ніж передбачено санкцією цієї статті.

Таким чином призначене покарання ОСОБА_10 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України не повинно бути менше ніж 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Водночас, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо пом`якшення ОСОБА_10 призначеного покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав повністю, що свідчить про його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди в повному обсязі, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до положень ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Перевіривши усі посилання та доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначеного ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст.186; за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України підлягає зміні в бік пом`якшення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

З вироку суду першої інстанції вбачається, що в якості обставин, які пом`якшують покарання враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди в повному обсязі. При цьому обтяжуючих покарання обставин не встановлено, однак місцевий суд прийшов до хибного рішення про відсутність підстав для застосування положень ст.69 КК України, тому остаточне покарання призначене місцевим в тому числі на підставі ч.1 ст.70 КК України розмірі 7 років позбавлення волі є занадто суворим, яке не ґрунтується на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації покарання та не сприяє досягненню справедливого балансу між правами і свободами обвинуваченого та захистом інтересів держави й суспільства.

Підстава застосування ст. 69 КК складається з двох елементів, що характеризують вчинений злочин і особу винного, а саме: а) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що певним чином характеризують особу винного.

Дотримуючись загальних засад призначення покарання, колегія суддів крім обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди в повному обсязі, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, згідно характеристики, яка надана депутатом Корсунь-Шевченківської міської ради за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, проходив стаціонарне лікування в КНП «ЧОНД Черкаської обласної ради» з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю» та знову звернувся із заявою до відповідного закладу з приводу лікування його від алкогольної залежності, що свідчить про його наміри вилікуватись та вести нормальний спосіб життя, відсутність обтяжуючих покарання обставин та претензій з боку потерпілого, а тому вважає можливим застосувати до ОСОБА_10 норми ст.69 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Колегія суддів вважає можливим застосування положень ст.69 КК України до покарання за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України та пом`якшити ОСОБА_10 покарання з 5 років позбавлення волі до 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України, пом`якшити ОСОБА_10 покарання з 7 років позбавлення волі до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для зміни виду призначеного ОСОБА_10 покарання, а саме застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів враховує кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого, а саме 6 епізодів, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, а також предмет злочинних посягань, які не є товарами першої необхідності, а тому вважає, що доводи захисника про призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання із застосуванням ст.69 КК України, а відтак апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.2 ст. 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України з 5 років позбавлення волі до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України з 7 років позбавлення волі до 2 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя -

Судді -