Справа № 944/4488/24
Провадження №1-кп/944/1120/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2024 року за № 0000006, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, військова посада - номер обслуги протитанкового взводу 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , не судимого в порядку статті 89 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 перебуваючи на посаді - номер обслуги протитанкового взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не отримавши дозволу відповідного командування, 23.11.2023 до 09.00 год., точного часу досудовим розслідування не встановлено, самовільно залишив місце служби його ( ОСОБА_4 ) підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що дислокується на території навчального центру «Вербляни» в Яворівському районі Львівської області, та перебував без поважних причин, понад три доби, поза межами розташування місця служби та військової частини НОМЕР_1 до 29.04.2024, перебуваючи безпідставно за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , тобто до моменту добровільної явки до органу досудового розслідування - відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, що знаходиться за адресою: майдан Гадамаків, 9, м. Городок, Львівський район, Львівська область. Відтак, з 23.11.2023 до 29.04.2024 солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання. Під час незаконного перебування за межами розташування вказаного місця служби та військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це зробити.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. В судовому засіданні також пояснив, що самовільно залишив місце служби за станом здоров`я, вчинив необдумано. Дозволу командування не отримував, перебував вдома. Вказав, що бажає продовжувати військову службу, щодо вчиненого шкодує та щиро розкаюється. Також зазначив, що брав участь в бойових діях у період з 04 листопада 2022 року до 23 лютого 2023 року у Бахмуті, Очеретино.

Обвинувачений, прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам кримінального провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України як дії, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не судимий в порядку статті 89 Кримінального кодексу України, був мобілізований для проходження військової служби, у період з 04 листопада 2022 року до 23 лютого 2023 року виконував завдання в зоні бойових дій, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується негативно, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України строком 5 років.

Також суд зазначає, що у зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. ст. 69, 75 Кримінального кодексу України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 Кримінального кодексу України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Тобто, вказаний Закон вносить зміни до статей 69 та 75 Кримінального кодексу і виключає можливість призначення більш м`якого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, відсутні правові підстави застосування положень ст. 69 та ст. 75 Кримінального кодексу України.

Також, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, суд вважає необхідним відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 05 серпня 2024 року до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Оскільки призначається покарання у вигляді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - 05 серпня 2024 року.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1