Провадження № 1-кп/524/794/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0001542 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука, українки, громадянки України, освіта вища, не працюючої, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.07.2024, приблизно о 10 год. 10 хв., в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Небесної Сотні, що у Автозаводському районі міста Кременчука Полтавської області, в напрямку від вул. Театральної до вул. Миколаївської, в лівій смузі руху (рух в якій регулюється дорожнім знаком 4.1 «Рух прямо» Розділу 33 Правил дорожнього руху), керуючи автомобілем марки «LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася водій ОСОБА_6 .

В цей же час, по проїзній частині вулиці Небесної Сотні, що у Автозаводському районі міста Кременчука Полтавської області, в попутному напрямку, прямолінійно, в правій смузі руху, рухався електровелосипед марки «Mustang» під керуванням ОСОБА_8 .

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, поблизу будинку № 4/1 по вул. Небесної Сотні водій ОСОБА_6 діючи з необережності, порушуючи вимоги п.10.1., 10.5. та п.4.1. розділу 33 «Правил дорожнього руху України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001, де відповідно вказано:

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,

п. 10.5. Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

п.4.1. розділу 33Рух прямо дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений. Якщо знак встановлено на початку дороги або за перехрестям, його дія поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя.

при виконанні маневру повороту праворуч, в напрямку вул. Української, не зайняла крайнє положення на проїзній частині, не переконалась в безпеці виконуваного нею маневру, не виконала вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» Розділу 33 Правил дорожнього руху, змінила напрямок свого руху праворуч, допустивши зіткнення з велосипедистом ОСОБА_8 ..

Внаслідок проявленої злочинної необережності та порушення водієм ОСОБА_6 . правил безпеки дорожнього руху, водій електровелосипеду ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізований до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», де, від отриманих травм, 13.07.2024 померла.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 495 від 15.08.2024, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тілі трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: перелому кісток основи та склепіння черепу з крововиливом під оболонки та у речовину головного мозку, забитих ран голови, масивних гематом на лобі справа та зліва орієнтовано над лівою та правою бровами, в лівій параорбітальній ділянці, на спинці носа по центру, на крилі носа зліва, у зовнішнього кута правого ока, лівого ока з переходом на нижню повіку в центрі, в виличній ділянці з переходом на бокову поверхню шиї в верхній третині; садна на лобі зліва та справа, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу (на висоті 49,0 см. від підошовної поверхні лівої стопи) по задній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, які утворилися прижиттєво, незадовго до смерті від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобільного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди з послідуючим падінням на покриття дороги та ударом об такі ж самі. Данні тілесні ушкодження відносно до живої людини, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечний для життя на момент їх спричинення та від яких саме настала смерть, згідно наказу №6 від 17.01.1995 року МОЗ України п.п. правил встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, п.п. 2.1.2, 2.1.3 між знайденими тілесними ушкодженнями та смертю, що настала, є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Смерть гр. ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток основи та склепіння черепа з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-24/13834-ІТ від 14.08.2024 в заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 мала технічну можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання нею вимог п.п. 10.1., 10.5. та п.4.1. Розділу 33 «Правил дорожнього руху України» у заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1., 10.5. та п.4.1. Розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення ОСОБА_6 визнала повністю, пояснивши про обставини що відповідають вступній частині вироку. Цивільний позов прокурора визнала.

Потерпілі в судове засідання не прибули, направили до суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, за згодою учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням постанов про визнання речовими доказами та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Необережні дії ОСОБА_6 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких необережних злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, її сімейний стан, стан здоров`я та вік.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 , попередження нових кримінальних правопорушень, їй має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті яка передбачає відповідальність за скоєне.

На підставі п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК ( 2341-14 ) необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання , беручи до уваги те, що покарання повинно бути пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам, суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті.

Разом із цим, виходячи із встановлених обставин, ставлення обвинуваченої до скоєного, даних про її особу, враховуючи її вік та стан здоров`я, усвідомлення нею своєї вини, наявність на утриманні малолітньої дитини, думки потерпілих, які на суворому покаранні не наполягали, повного відшкодування шкоди потерпілим, допомоги ЗС України, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування основного покарання, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні питання щодо заявленого прокурором цивільного позову про стягнення витрат на лікування потерпілої, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених нею у стаціонарі, та щоденної вартості її лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Як встановлено судом, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у Коммунальному некомерційному медичному підприємстві «Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька», де на її лікування витрачено 29752,15 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Підсумовуючи вище викладене, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої підлягає задоволенню в повному обсязі.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.07.2024 року на тимчасово вилучене майно підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню з обвинуваченої.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши відповідно до ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (Отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок: UA0026011) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 у сумі 29752 (двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 15 (п`ятнадцять) коп.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.07.2024 року на тимчасово вилучене майно скасувати.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 9087,36 грн. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , електровелосипед марки «Mustang» - повернути законним володільцям; оптичні DVD R диски в кількості двох штук зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору

Суддя ОСОБА_9