печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001699 від 12.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001699 від 12.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001699 від 12.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території України, переслідуючи антидержавницькі та корисливі мотиви, в умовах воєнного стану, вчинив діяння на шкоду інтересам України, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України та здійснення підривної діяльності проти України у вигляді надання допомоги представнику спецслужб рф у проведенні такої діяльності, яка виразилася в збирання інформації та відомостей щодо об`єктів HelpUkraine.center (Центр гуманітарної допомоги Україні) та Pol-Cel Sp. z o.o. Agencja i magazyn celny (склади митниці), що розташовані за адресою: Rampa Brzeska 63, 22-100 Chelm, Польща, та подальшій передачі представнику спецслужб рф для узгодження їхніх підпалів, що ставить під загрозу суверенітет, обороноздатність, державну, економічну та інформаційну безпеку України.

Одночасно з цим, ОСОБА_4 , вивчивши територію, місця розташування на ній будівель, шляхів підходу, зони фіксації камер відеоспостереження, розрахувавши кількість бензину, яку необхідно взяти для успішного виконання підпалу вказаних об`єктів, отримавши підтвердження від представника спецслужб рф, здійснив готування до умисного знищення вказаного чужого майна у великих розмірах, шляхом підпалу.

Проте, з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , останній не зміг реалізувати свій злочинний задум, оскільки ОСОБА_5 , який діяв на конфіденційній основі, повідомив у правоохоронні органи про його дії.

Крім того, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші невстановлені на даний час особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, у порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», Правил виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку, затверджених спільним наказом Міністерства фінансів, Служби Безпеки та Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.1993 № 98/118/740 «Про затвердження Правил виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку», Положення про порядок голографічного захисту документів і товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2001 № 171, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак, не пізніше 28.04.2024, з корисливих мотивів, здійснили підроблення посвідчень водіїв, зокрема виданих на ім?я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також виготовлення та пересилання незаконно виготовлених голографічних захисних елементів, видимість яких створено на вказаних посвідченнях, після чого здійснили їх збут.

У відповідності до показів свідків та інших матеріалів, зібраних ДСР НП України на виконання доручення слідчого у порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є активним учасником вищеописаної організованої групи.

Разом з тим, 18.07.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 111 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, одержання доказів їх учинення, а також дослідження майна, яке було здобуте у результаті їх вчинення чи підготовки, виникла обґрунтована необхідність у проведенні обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

18.07.2024 з метою об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 02.07.2024, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого вилучено:

- долар США номіналом 100 доларів США в кількості 21 купюр;

- євро номіналом 100 в кількості 1 купюра;

- євро номіналом 50 в кількості 2 купюр;

- українська гривня номіналом 100 грн. в кількості 5 купюр;

- українська гривня номіналом 200 грн. в кількості 17 купюр;

- українська гривня номіналом 500 грн. в кількості 27 купюр;

- українська гривня номіналом 1000 грн. в кількості 8 купюр;

- желетка чорного кольору «Puma», куртка чорного кольору «Puma», джинсові шорти «GUESS», спортивний костюм чорного кольору «Karl Lagerfeld», окуляри чорного кольору «Karl Lagerfeld» ;

19.07.2024 слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України прийнято рішення про визнання зазначеного майна речовим доказом у розслідуваному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги те, що вищезазначені речі, є речовими доказами кримінального правопорушення, незастосування арешту на вказані речі та грошові кошти перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що воно може бути приховане, відчужене, пошкоджене або змінене.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, а також зважаючи на те, що кошти та речі зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які самостійно та в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення, слідчий звертається до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт документів.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від 19.07.2024 вилучені під час обшуку готівкові грошові кошти в іноземній валюті визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001699 від 12.09.2023.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 а саме: долар США номіналом 100 доларів США в кількості 21 купюр; євро номіналом 100 в кількості 1 купюра; євро номіналом 50 в кількості 2 купюр; українська гривня номіналом 100 грн. в кількості 5 купюр; українська гривня номіналом 200 грн. в кількості 17 купюр; українська гривня номіналом 500 грн. в кількості 27 купюр; українська гривня номіналом 1000 грн. в кількості 8 купюр.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1