Справа №639/3138/24
Провадження №1-кп/639/343/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000489 від 15.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

02.10.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

23.04.2019 Московським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 187, ст. ст. 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 18.01.2024 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 3 дні,

12.07.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 09.05.2024), 15.05.2024 приблизно о 09 год.30 хв. перебуваючи в робочий час в приміщенні магазину «Пиво Банк», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому йому співробітницю (продавця) вказаного магазину - ОСОБА_6 , щодо якої вирішив реалізувати злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом його відкритого викрадення, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я вказаної особи.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел та будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану (Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»), ОСОБА_5 , діючи повторно та умисно, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться особа жіночої статті,використовуючи свою явну перевагу над нею у фізичній силі, з метою приховання свого обличчя одягнув балаклаву та капюшон, які приховували нижню частину обличчя, та діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, та використовуючи предмет, зовні схожий на дерев`яну палицю, яку заздалегідь приніс з собою, підійшов до нічого не підозрючоюї щодо його злочинного наміру ОСОБА_6 , та,погрожуючи застосувати предмет, зовні схожий на палицю, наказав останній віддати грошові кошти та ювелірні вироби, на що остання відмовила. Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, підійшов до потерпілої та схопив однією рукою за зап`ястя ОСОБА_6 , а іншою, застосовуючи фізичну силу, стягнув одягнену на її безіменному пальці правої руки золоту каблучку 585 проби вагою 1,91 грама.

У подальшому ОСОБА_5 , заволодівши золотою каблучкою 585 проби, належною ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном останньої на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3132 грн. 40 коп., яку підтверджено висновком експерта № 2543/24 від 21.05.2024.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст.186 КК України визнав в повному обсязі, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони встановлені судом. Зазначив, що дійсно 15 травня 2024 року приблизно о 09 год.30 хв., будучи вдягненим в одяг темного кольору, в тому числі в балаклаву, маючи при собі палицю, зайшов до «Пиво Банк», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, з метою вчинити незаконне заволодіння чужим майном. У магазині знаходилась продавчиня, якій він наказав віддати гроші та цінності, на що вона відмовилася, тоді він схопивши її за руку, зняв з пальця каблучку та покинув місце події. Згодом заклав каблучку до ломбарду.

Заявив про щире каяття у вчиненому, просив суворо його не карати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнав у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 у поданій до суду заяві просила розглядати кримінальне провадження за її відсутності та призначити покарання на розсуд суду. Одночасно потерпілою подано до суду цивільний позов, в якому ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_5 в якості відшкодування матеріальної шкоди вартість каблучки, якою заволодів обвинувачений, в розмірі 9236 грн. (вартість при придбанні), а також в якості відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів, а також цивільного позову.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчинене в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі 23.04.2019 Московським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 187, ст. ст. 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 18.01.2024 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 3 дні, також під час судового розгляду засуджений 12.07.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна (згідно вироку вчинив злочин 17.05.2024), вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не одружений, офіційно не працює, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому суд відхиляє доводи захисту про визнання такою, що пом`якшує покарання, обставиною вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, оскільки доказів зазначеного суду не надано.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_5 в цілому, за наведених обставин, на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

За таких обставин покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 186 КК України не може бути призначено в розмірі, більшому ніж 2/3 максимального розміру покарання, передбаченому санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК України, тобто має становити не більше ніж 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Оскільки 12.07.2024 ОСОБА_5 засуджений Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна (згідно вироку вчинив злочин 17.05.2024), при цьому при призначенні покарання врахований вирок Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2019, до повного відбуття покарання за яким ОСОБА_5 було вчинено як злочин, за який він був засуджений, так і злочин, що є предметом даного судового розгляду, останній за часом вирок набрав законної сили 12.08.2024, при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених основних покарання, із приєднанням додаткового покарання у виді конфіскації майна за вироком від 12.07.2024. При цьому суд не застосовує додатково правила ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення фактично є однією обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 69 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, що виключає застосування передбаченої ст. 69 КК України правової пільги при призначенні покарання.

Також суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України через призначення покарання у виді позбавлення волі у розмірі більшому, ніж п`ять років.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженню не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню у зв`язку з повним визнанням його обвинуваченим, а також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання (із застосуванням положень ст. 69-1 КК України) у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, із покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 (восьми) років) 3 (трьох) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з дня проголошення вироку з 29.08.2024.

Зарахувати до строку покарання ОСОБА_5 за даним вироком строк покарання, відбутого ним за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної шкоди 9236 (дев`ять тисяч двісті тридцять шість) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 320 (трьохсот двадцяти) гривень (к/п, а.с. 86).

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.05.2024 на речові докази у кримінальному провадженні (к/п, а.с. 41-42, 54-55).

Речові докази: балаклаву чорного кольору, кофту чорного кольору зверху та темно-синього кольору знизу із написом зліва «the North face» та з капюшоном чорного кольору, спортивні штани чорного кольору з синіми полосами на боку повернути власнику ОСОБА_5 , 6 СПВ на ВЛС, дерев`яну палицю - знищити (к/п, а.с. 118-19);

3 СD-R диски та DVD-диск з відеозаписами (к/п, а.с. 69, 79, 101) зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому також право заявляти клопотання про доставку до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1