Справа № 761/9767/20
Провадження № 1-кп/761/834/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

при секретарі - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0002256 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Київ, з середньою освітою зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва з квітня 2020 року.

03 червня 2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу до Шевченківського районного суду м.Києва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13 червня 2024 року обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було затримано та доставлено до Шевченківського районного суду м.Києва для розгляду клопотання прокурора про застосування відносно останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні раніше подане клопотання про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у ньому. Між тим, вказав, що наявний ризик переховування обвинувачених, оскільки останні систематично у судові засідання не з`являлись та не повідомляли суд, прокурора про причини неявки. Разом з тим, зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної правової поведінки останніх.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, повідомив, що останні перебували за адресою проживання. Крім того, вказав, що обвинувачені лікуються від наркоманії та мають на утриманні дитину. Просив застосувати відносно останніх запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати відносно них запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того вказав, що обвинувачена ОСОБА_4 вагітна та наразі подружжя проходить лікування від наркоманії.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні думку захисника підтримав та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказав, що не офіційно працевлаштований.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні думку захисника підтримала, просила застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказала, що буде належним чином виконувати обов`язки.

Суддя, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За матеріалами провадження встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва з квітня 2020 року.

Протягом судового розгляду, обвинувачені неодноразово ухилялися від явки до суду, та відносно яких було застосовано привід, однак відомості про їх місце перебування встановити не вдалось, а тому останіх оголошено в розшук.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ступінь участі у вчиненому, а також обставини, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, що характеризують обвинувачених, реєстрації, їх вік, сімейний стан, працевлаштування. Так судом враховується, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживають однією сім`єю, мають на утриманні малотітню дитину, ведуть антисоціальний спосіб життя, однак мають визначене місце проживання та проходять курс реабілітації.

За встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що обвинувачені знаючи, що за кримінальне правопорушення, вчинення якого їм інкримінується, передбачено покарання у виді позбавлення волі, можуть переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування обвинувачених від суду, як цілком ймовірний.

Щодо існування інших, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, на наявність яких у клопотанні посилається слідчий, слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання є недоведеним, та є припущенням, що не доведено і прокурором в судовому засіданні.

При цьому, слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом з тим, прокурором у судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який би міг бути застосованим до обвинувачених, не зможе в повній мірі запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, з огляду на встановлені обставини та особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до стійкого переконання про можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи їх вік та стан здоров`я, майновий стан, наявність соціальних зв`язів, а також зі ступеню тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором у обґрунтуванні клопотання.

Необхідності обмеження права особи на свободу у вигляді тримання під вартою обвинувачених в даному кримінальному провадженні немає, оскільки припущення прокурора щодо можливості останніх з метою уникнення відповідальності буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме уникати явки до суду, затягувати процес розгляду не є визначальними для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу обвинувачениї, суддя дійшов висновку, що в даному провадженні існують підстави для застосування запобіжного заходу до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, що на думку слідчого судді, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та який, з урахуванням усіх обставин справи, буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки підозрюваного для проведення слідчих та процесуальних дій у провадженні тощо, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволення клопотання про застосовування відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на обвинувачених певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.КиєваОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченій залишати місце свого проживання в період доби з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Крім того, покласти на ОСОБА_4 , додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- уникати спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченій залишати місце свого проживання, в період доби з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Крім того, покласти на ОСОБА_4 , додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- уникати спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому залишати місце свого проживання, в період з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Крім того, покласти на ОСОБА_3 , додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- уникати спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали про застосування домашнього арешту та дії обов`язків за ч.5 ст. 194 КПК України визначити до 12 серпня 2024 року.

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_8