печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2024 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000967 відомості про яке 08.05.2024 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Вінницької області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 15.07.2020 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області звільненого умовно-достроково строком на 11 (одинадцять) місяців 06 (шість) днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

07.05.2024, приблизно о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в центральній частині міста Києва, за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся зі своєю знайомою, ОСОБА_6 помітив у неї мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-M146B/DSN», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , який остання тримала у руках та у цей час у останнього, виник злочинний умисел на вчинення корисливого злочину, в умовах воєнного стану з метою незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, будучи чітко обізнаним, що на території України діє воєнний стан, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи відкрито, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 притиснув останню до стіни підземного переходу та вихопив з рук вказаний вище мобільний телефон.

У такий спосіб, ОСОБА_4 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, винним у вчиненні якого визнається.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та зазначив, що на протязі десяти років був знайомий з ОСОБА_6 , якій за декілька місяців до події позичав тисячу гривень. 07.05.2024 приблизно о 16 годині 45 хвилин він зустрівся із потерпілою для з`ясування того, коли ж саме вона поверне йому позичені кошти, однак остання пообіцяла повернути кошти згодом та в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань добровільно надала йому власний мобільний телефон марки «Samsung», який він обіцяв повернути коли отримає кошти.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що знає ОСОБА_4 візуально, близько п`яти років, періодично бачила його поряд із кварталом, де вона проживає в центрі міста Києва, біля вул. Льва Толстого, а також в районі місцевості Бессарабка. Останній вів бродячий спосіб життя. Зазначила, що вона з метою спілкування, а також допомоги відвідує зібрання вірян Церкви «Сила Воскресіння», які допомагають безхатькам та бачила там ОСОБА_4 . Заперечила наявність будь-якого боргу перед останнім. Вказала, що 07.05.2024 приблизно о 16 годині 45 хвилин не надавала ОСОБА_4 свій мобільний телефон добровільно, а він його просто підійшов та вирвав із рук, свідком чого був її троюрідний брат ОСОБА_8 , який йшов позаду неї. Зазначила, що ОСОБА_4 на її неодноразові оклики зупинитись не зважав, та вирвавши із рук мобільний телефон покинув місце події. Вона залишившись на місці кликала на допомогу, а згодом викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 07.05.2024 він та його троюрідна сестра ОСОБА_6 спускаючись в підземний перехід зустріли раніше візуально знайомого їм ОСОБА_4 , який знаходився на сходах в підземний перехід та побачивши потерпілу пішов за нею. ОСОБА_8 йшов позаду них та бачив, як ОСОБА_4 притиснув ОСОБА_6 до стіни та почав виривати із її рук мобільний телефон. Після чого, забравши у неї мобільний телефон розвернувся та направився до виходу із підземного переходу.

Суд приймає до уваги, що потерпіла та свідок ОСОБА_8 , які були дійсними очевидцями події кримінального правопорушення, безпосередньо вказали на обвинуваченого як на особу, яка викрала у ОСОБА_6 мобільний телефон, при цьому жодних сумнівів з приводу впізнання обвинуваченого в них не виникало, і вони впевнено вказали саме на ОСОБА_4 , як на грабіжника, що вони, кожен окремо, підтвердили в суді під час їх допиту.

При цьому судом встановлено, що до вчинення злочину потерпіла та свідок ОСОБА_8 з обвинуваченим ОСОБА_4 не були безпосередньо знайомі, знали одне одного візуально та жодних неприязних відносин між ними не було, що не заперечив і сам ОСОБА_4 в ході судового розгляду, в зв`язку з чим у них відсутні підстави для обмови останнього у вчиненні злочину.

Оцінюючи показання потерпілої та свідка ОСОБА_8 , суд враховує, що останні були допитані в ході судового розгляду згідно вимог ст. 352 КПК України, будучи під присягою, попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

За наведених обставин суд вважає неспроможною версію сторони захисту щодо добровільного надання потерпілою її власного мобільного телефону обвинуваченому ОСОБА_4 в якості забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення йому боргу.

Суд вважає неспроможними посилання захисника на відомості, що містяться в показаннях потерпілої, які надавались на стадії досудового розслідування, адже показання останньої отримано судом безпосередньо в судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 23 КПК України.

Крім показань потерпілої та свідка у судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.05.2024, зареєстрованою Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, 07.05.2024, приблизно о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлена особа, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «Samsung», який належить ОСОБА_6 .

Згідно протоколу огляду місця події від 07.05.2024, із додатками (ілюстративними таблицями), складеного старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проведеним оглядом встановлено, що є відкрита ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: східці до підземного переходу та торговельного центру «Метроград» зі сторони вказаної адреси. На момент огляду на вказаній ділянці місцевості, а саме східцях, на які вказала потерпіла, жодних речей, предметів чи слідів, які могли б мати інтерес для досудового розслідування, виявлено не було та нічого не вилучалось.

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 08.05.2024, складеного старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 , за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання на запитання слідчого відповіла, що зможе впізнати мобільний телефон, який у неї вихопили із рук 07.05.2024 за адресою: АДРЕСА_3 . На запитання, чи впізнає вона свій мобільний телефон з зображених на фотознімках, ОСОБА_6 заявила, що вона впізнає свій мобільний телефон, який зображено на фотознімку № 1.

Згідно додатку до протоколу пред`явлення речей для впізнання, які пред`являлись для впізнання, мобільний телефон на фото під номером № 1 - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-M146B/DSN», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 . Решта мобільних телефонів на фото під номерами №№ 2-4 ніякого відношення до кримінального провадження № 0000967 не мають.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2024, складеного старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 , за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання на запитання слідчого відповіла, що вона дійсно може впізнати особу, яка 07.05.2024 відносно неї вчинила грабіж (відкрите заволодіння) мобільного телефону «Samsung». На запитання, чи впізнає вона когось з осіб зображених на фотознімках, ОСОБА_6 заявила, що вона впізнає особу, яка відносно неї здійснила грабіж та викрала мобільний телефон марки «Samsung», та вказала на особу зображену на фотознімку № 3 (три).

Згідно додатку до протоколу з біографічними даними осіб, які пред`являлись для впізнання, особа чоловічої статі (чоловік) на фото під номером № НОМЕР_3 - ОСОБА_4 . Решта три чоловіки на фото під номерами №№ 1, 2, 4 ніякого відношення до кримінального провадження № 0000967 не мають.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2024, складеного старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 , за участю свідка ОСОБА_8 , на запитання слідчого відповів, що він дійсно може впізнати особу, яка скоїла відносно ОСОБА_6 , 07.05.2024 грабіж у місті Києві. На запитання, чи впізнає він когось з осіб зображених на фотознімках, ОСОБА_8 заявив, що впізнає особу, яка відносно ОСОБА_6 , 07.05.2024 скоїла грабіж у місті Києві. Впізнає особу на фото № 1 (один).

Згідно додатку до протоколу з біографічними даними осіб, які пред`являлись для впізнання, особа чоловічої статі (чоловік) на фото під номером № НОМЕР_4 - ОСОБА_4 . Решта три чоловіки на фото під номерами №№ 2-4 ніякого відношення до кримінального провадження № 0000967 не мають.

Відповідно до протоколу затримання від 08.05.2024, складеного старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 , 08.05.2024 о 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 було затримано безпосередньо після вчинення злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_4 , старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 233 і ст. 236 КПК України, у присутності понятих, здійснено обшук затриманого ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-M146B/DSN», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу огляду відео від 08.05.2024, складеного старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 , при огляді відеозапису «Метроград 4_ch6_4941_5022» із камер відеоспостереження ТРЦ «Метроград» на позначці час 2024-05-07 16:49:46, встановлено, що на ньому видно вхідні двері до ТРЦ «Метроград», біля яких знаходиться особа чоловічої статі ОСОБА_8 , який зайшов в середину даного ТР. Фото №№ 1, 2. На позначці час 16:49:50 в полі зору камери відеоспостереження з`являється особа жіночої статі, а саме потерпіла ОСОБА_6 , яка також зайшла до ТРЦ. Фото №№ 3, 4. При огляді відеозапису «Метроград 4_ch4_4943_5030» із камер відеоспостереження ТРЦ «Метроград» на позначці час 2024-05-07 16:49:51 в поле зору потрапляє ОСОБА_8 , який зайшовши до ТРЦ підійшов до однієї особи чоловічої статі який знаходився в середині даного ТРЦ та почав йому показувати руками в напрямку виходу з даного приміщення. Через декілька секунд до приміщення ТРЦ також зайшла потерпіла ОСОБА_6 , яка також підійшла до особи чоловічої статі та почала показувати жестами в напрямку вулиці. Фото №№ 5-7.

Наведені докази сторони обвинувачення суд безпосередньо дослідив та оцінив за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими доказами, наданими суду в ході судового розгляду, з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. п. 3, 5 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику в справах про злочини проти власності» грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яким він обвинувачується, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів (ст. 12 КК України).

ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення проти власності, за обставинами якого останній вчинив грабіж в умовах воєнного стану, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно (ч. 4 ст. 186 КК України).

Враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, те, що останній раніше судимий за вчинення, зокрема, корисливого злочину проти власності, обставини вчинення кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що покарання, запропоноване прокурором є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали кримінального провадження в сукупності із позицією сторони захисту: захисника, який просив виправдати обвинуваченого за недоведеністю пред`явленого обвинувачення у вчиненні правопорушення; обвинуваченого, який підтримав захисника, зазначив, що жодних неправомірних дій він не вчиняв; сторони обвинувачення: прокурора, яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті та призначити покарання з урахуванням вчинення злочину протягом строку умовно-дострокового звільнення та потерпілої, яка просила призначити справедливе покарання відповідно до вимог кримінального закону, покладаючись на розсуд суду, також за можливості просила звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням; обставини вчиненого кримінального правопорушення, та його мотив із урахуванням особи обвинуваченого, зухвалість його дій, посткримінальну поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

За встановлених судом обставин та досліджених доказів, підстави для ухвалення виправдувального вироку відсутні.

Підстав для призначення ОСОБА_4 покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції інкримінованої статті або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції інкримінованої статті та відповідно звільнення від відбування покарання з випробуванням, судом не встановлено.

Крім того, досліджуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше був засуджений 15.07.2020 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області був звільнений умовно-достроково строком на 11 (одинадцять) місяців 06 (шість) днів.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що умовно-дострокове звільнення передбачає певні вимоги до звільненої особи та її поведінки у період невідбутої частини покарання, невиконання яких тягне за собою скасування такого звільнення і поновлення відбування покарання.

Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 нового злочину протягом строку умовно-дострокового звільнення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 підлягає зарахуванню попереднє ув`язнення з 08.05.2024 по 07.11.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначено за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.07.2020 і за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років та 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання з 08.05.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, з моменту затримання, тобто з 08.05.2024 по 07.11.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-M146B/DSN», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 - залишити у ОСОБА_6 ;

- рюкзак з надписом «Goldbel from G.B. 1516833», кросівки сірого кольору з біло-зеленими вставками з надписом «Super fit» та одну пару штанів чорного кольору - повернути ОСОБА_4 .

-СD-R диск з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду привести до виконання з моменту набрання ним законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_13