12 серпня 2024 року Єдиний унікальний № 501/3364/24 Провадження № 1-кп/501/250/24
ВИРОК

Іменем України

12 серпня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судових засідань - ОСОБА_2

номер справи 501/3364/24 номер провадження 1-кп/501/250/24

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Чорноморську Одеської області кримінальні провадження внесені до ЄРДР № 0000643 від 23 липня 2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ, маючий середню освіту, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

? 21 квітня 2010 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, ч. 2 ст. 92, ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України, ст. 7-3, 433, 440, 447, 448 Кримінального процесуального кодексу України заходи виховного характеру;

? 06 жовтня 2011 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 Кримінального кодексу України до 2 років випробувального терміну;

? 01 березня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, 69 Кримінальним кодексом України до 1 року позбавлення волі;

07 жовтня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі;

? 09 листопада 2018 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 Кримінального кодексу України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

? 21 січня 2019 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком - більш суворим покаранням призначеним вироком Київського райсуду м. Одеси від 09 листопада 2018 року - остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

участь у справі приймали: прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення.

23 липня 2024 року, приблизно о 12 годині 15 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , знаходився біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та

він визначив об`єктом свого злочинного посягання майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час заходила до вище зазначеного під`їзду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 23 липня 2024 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, зайшовши слідом за ОСОБА_6 до третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 та пройшов за нею до міжповерхового прольоту 2 та 3 поверхів, де, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, що введений в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та який діє по теперішній час, шляхом ривку, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий хрестик 585 проби, вагою 5 г, вартістю 15000,00 грн. та золоту підвіску-іконку «Божої Матері» 585 проби, вагою 5 г, вартістю 15000,00 грн., які висіли на золотому ланцюжку, на шиї, завдавши ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 30 000 гривень.

Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власним розсуд.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000643 від 23 липня 2024року.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Одночасно з обвинувальним актом, до суду надіслана угода про визнання винуватості від 30 липня 2024 року укладена між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Позиція учасників судового процесу.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити, вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила передбачені ст. 469 Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06 серпня 2024 року потерпіла ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали укладання угоди, ознайомлені з її наслідками щодо укладання та невиконання, прохали її затвердити.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Сторона обвинувачення зазначає обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи в судовому порядку питання про можливість затвердження даної угоди то, суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб,організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просить вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжкими кримінальними правопорушеннями.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 п. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Висновок суду.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Згідно з приписами ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за якими належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України.

Міра запобіжного заходу обрана ОСОБА_3 - тримання під вартою, суд залишає без зміни. Судові витрати по справі відсутні.

Заявлений позов враховуючи смерть потерпілої та відсутність підстав для правонаступництва , суд вважає можливим залишити без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 373, 374, 376, 473 -476 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 липня 2024 року, що була укладена між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони у кримінальному провадженні № 1-кп/501/250/24, (501/3364/24).

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обчислювати з 25 липня 2024 року, з моменту його фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 тримання під вартою до набрання вироку законної сили, залишити без змін.

Позовні вимоги ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Речові докази: шорти сірого колльору з логотипом «Nike» резинові шльопанці синього кольору з перфорацією, повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінально-процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий