Провадження № 1-кс/201/3667/2024
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2024 року м.Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000181 від 08.09.2021 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що одним з незаконних збройних формувань у складі терористичної організації «ДНР» є так зване «министерство государственной безопасности ДНР» (далі «МГБ ДНР»), організоване у липні 2014 року для силового забезпечення утримання окупованої території Донецької області, залякування населення, протидії правоохоронним органам України та військовим формуванням, задіяним в антитерористичній організації/операції об`єднаних сил, вчинення терористичних актів як на окупованій території Донецької області з метою провокації, так і на території, підконтрольній українській владі, для залякування та ускладнення конфлікту. Для маскування своєї протиправної діяльності керівниками терористичної організації «ДНР» вчинено дії, направлені на легалізацію вказаної організації шляхом видачі так званих нормативних документів, які начебто регулюють діяльність «МДБ ДНР», але які є нелегітимними, та з точки зору українського та міжнародного законодавства нікчемними.

Так, 17.07.2014 так званим «председателем Совета Министров ДНР» ОСОБА_6 видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме постанову № 17-5 від 17.07.2014 «О создании Министерства Государственной Безопасности Донецкой Народной Республики». Надалі, 12.12.2014 так званим «председателем Народного совета ДНР» ОСОБА_7 видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме «постановление народного совета ДНР № 1-39П-НС от 12.12.2014 «О принянтии Закона Донецкой народной республики «О министерстве государственой безопасности»».

При цьому за рішенням керівників терористичної організації «ДНР» вся власність, нерухомість, територія, архіви та інші ресурси Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної прикордонної служби, що залишились на тимчасово окупованій території у Донецькій області, захоплені та незаконно передані до відання «МГБ ДНР».

Так, незаконне збройне формування «МГБ» терористичної організації «ДНР» має чітку структуру ієрархію з розподілом функцій, визначенням керівників як групи в цілому, так і окремих її підрозділів, матеріальну базу у вигляді незаконно захоплених приміщень, техніки та озброєння.

Також організаційну структуру складають підрозділи, а саме: «управления», не менше шести «отделов» (зокрема «следственные отделы»), «служба пограничной охраны МГБ ДНР», «служба специальных операций МГБ ДНР», територіальні підрозділи «МГБ ДНР» у містах Горлівці, Новоазовську, Макіївці, Торезі. Загалом кількісний склад організованої групи - «министерство государственной безопасности ДНР» складає не менше 700 осіб, які самовільно та незаконно наділили себе правом носіння та використання зброї й спеціальних засобів, та всупереч діючого законодавства України, перебрали на себе окремі функції з:

-проведення так званої «контрразведывательной деятельности», спрямованої на протидію підрозділам Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших формувань, залучених до проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил на території Донецької області;

-проведення так званої «разведывательной деятельности», спрямованої на протидію підрозділам Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших формувань, залучених до проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил на території Донецької області;

-так званої «пограничной деятельности», спрямованої на забезпечення пропускного режиму на ділянках кордону, що підконтрольні представника терористичної організації «ДНР», тощо.

Так, 12.11.2014 ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Донецьку Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей вказаної терористичної організації щодо насильницької зміни меж території України, діючи умисно, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації, будучи так званим «указом главы ДНР» ОСОБА_8 за № 9 від 12.11.2014 ОСОБА_5 призначеним «министром государственной безопасности ДНР».

Будучи «министром государственой безопасности ДНР», ОСОБА_5 , знаходячись у незаконно зайнятому представниками «ДНР» приміщенні будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на бульварі Шевченка, 26 у Ворошиловському районі м. Донецька, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншими учасниками терористичної організації «ДНР», вчиняв дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також утримання захопленої незаконними збройними формуваннями частини території Донецької області.

Так, до обов`язків ОСОБА_5 входила організація:

-виявлення, попередження та припинення розвідувальної та іншої діяльність спеціальних служб і організацій іноземних держав, а також окремих осіб, спрямовану на завдання шкоди безпеці «ДНР»;

-отримання розвідувальної інформації в інтересах «ДНР»;

-зовнішньої розвідувальної діяльності з території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР»;

-виявлення проукраїнськи налаштованих громадян, отримання від них інформації, необхідної для забезпечення діяльності терористичної організації «ДНР»;

-заходів з підтримки мобілізаційної готовності «МГБ ДНР» тощо.

Також, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді «министра государственой безопасности ДНР», будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за виконання завдань та функцій так званого «МГБ ДНР», налагодив взаємодію з окремими засобами масової інформації, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема через мережу Інтернет, та формування думки серед населення і світової спільноти як про законність власних дій, так і про легітимність створення та діяльності «ДНР».

В подальшому, так званим «указом главы ДНР» ОСОБА_8 за № 83 від 01.03.2015 ОСОБА_5 звільнено з посади «министра государственной безопасности ДНР».

Таким чином, в період часу з 12.11.2014 по 01.03.2015 ОСОБА_5 , перебуваючи як учасник терористичної організації «ДНР» на посаді «министра государственой безопасности ДНР», знаходячись у будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив умисні дії, спрямовані на досягнення загальної злочинної мети терористичної організації «ДНР» - зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

31 серпня 2021 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування.

Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, але вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик близьким родичам та членам сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 не представилося можливим.

31 серпня 2021 року ОСОБА_5 надіслано поштою письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.1 ст.258-3 КК України.

На офіційному сайті Офісу генерального прокурора було розміщено повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на 31.08.2021р., 06.09.2021, 07.09.2021 та 08.09.2021р., однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

В офіційному виданні газети «урядовий кур`єр» було розміщено повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у АДРЕСА_2 ) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на31.08.2021р., 06.09.2021, 07.09.2021 та 08.09.2021р., однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на території країни агресора РФ та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 19.07.2024 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 23.07.2024 об 11:00, 24.07.2024 та 25.07.2024 об 11:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000181, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_9 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Постановою слідчого від 18 жовтня 2021 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та встановлено набуття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКОПП НОМЕР_3 ) права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме:

-квартира, загальною площею 75,1 м2, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 1/1.

Згідно ст. 110 КК України Умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій, - караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої.

2. Ті самі дії, якщо вони вчинені особою, яка є представником влади, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно ст. 258-3 КК України створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації - караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000181 від 08.09.2021 за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч .1 ст. 258-3 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що що одним з незаконних збройних формувань у складі терористичної організації «ДНР» є так зване «министерство государственной безопасности ДНР» (далі «МГБ ДНР»), організоване у липні 2014 року для силового забезпечення утримання окупованої території Донецької області, залякування населення, протидії правоохоронним органам України та військовим формуванням, задіяним в антитерористичній організації/операції об`єднаних сил, вчинення терористичних актів як на окупованій території Донецької області з метою провокації, так і на території, підконтрольній українській владі, для залякування та ускладнення конфлікту. Для маскування своєї протиправної діяльності керівниками терористичної організації «ДНР» вчинено дії, направлені на легалізацію вказаної організації шляхом видачі так званих нормативних документів, які начебто регулюють діяльність «МДБ ДНР», але які є нелегітимними, та з точки зору українського та міжнародного законодавства нікчемними.

Так, 17.07.2014 так званим «председателем Совета Министров ДНР» ОСОБА_6 видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме постанову № 17-5 від 17.07.2014 «О создании Министерства Государственной Безопасности Донецкой Народной Республики». Надалі, 12.12.2014 так званим «председателем Народного совета ДНР» ОСОБА_7 видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме «постановление народного совета ДНР № 1-39П-НС от 12.12.2014 «О принянтии Закона Донецкой народной республики «О министерстве государственой безопасности»».

При цьому за рішенням керівників терористичної організації «ДНР» вся власність, нерухомість, територія, архіви та інші ресурси Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної прикордонної служби, що залишились на тимчасово окупованій території у Донецькій області, захоплені та незаконно передані до відання «МГБ ДНР».

Так, незаконне збройне формування «МГБ» терористичної організації «ДНР» має чітку структуру ієрархію з розподілом функцій, визначенням керівників як групи в цілому, так і окремих її підрозділів, матеріальну базу у вигляді незаконно захоплених приміщень, техніки та озброєння.

Також організаційну структуру складають підрозділи, а саме: «управления», не менше шести «отделов» (зокрема «следственные отделы»), «служба пограничной охраны МГБ ДНР», «служба специальных операций МГБ ДНР», територіальні підрозділи «МГБ ДНР» у містах Горлівці, Новоазовську, Макіївці, Торезі. Загалом кількісний склад організованої групи - «министерство государственной безопасности ДНР» складає не менше 700 осіб, які самовільно та незаконно наділили себе правом носіння та використання зброї й спеціальних засобів, та всупереч діючого законодавства України, перебрали на себе окремі функції з:

-проведення так званої «контрразведывательной деятельности», спрямованої на протидію підрозділам Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших формувань, залучених до проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил на території Донецької області;

-проведення так званої «разведывательной деятельности», спрямованої на протидію підрозділам Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших формувань, залучених до проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил на території Донецької області;

-так званої «пограничной деятельности», спрямованої на забезпечення пропускного режиму на ділянках кордону, що підконтрольні представника терористичної організації «ДНР», тощо.

Так, 12.11.2014 ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Донецьку Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей вказаної терористичної організації щодо насильницької зміни меж території України, діючи умисно, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації, будучи так званим «указом главы ДНР» ОСОБА_8 за № 9 від 12.11.2014 ОСОБА_5 призначеним «министром государственной безопасности ДНР».

Будучи «министром государственой безопасности ДНР», ОСОБА_5 , знаходячись у незаконно зайнятому представниками «ДНР» приміщенні будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на бульварі Шевченка, 26 у Ворошиловському районі м. Донецька, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншими учасниками терористичної організації «ДНР», вчиняв дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також утримання захопленої незаконними збройними формуваннями частини території Донецької області.

Так, до обов`язків ОСОБА_5 входила організація:

-виявлення, попередження та припинення розвідувальної та іншої діяльність спеціальних служб і організацій іноземних держав, а також окремих осіб, спрямовану на завдання шкоди безпеці «ДНР»;

-отримання розвідувальної інформації в інтересах «ДНР»;

-зовнішньої розвідувальної діяльності з території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР»;

-виявлення проукраїнськи налаштованих громадян, отримання від них інформації, необхідної для забезпечення діяльності терористичної організації «ДНР»;

-заходів з підтримки мобілізаційної готовності «МГБ ДНР» тощо.

Також, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді «министра государственой безопасности ДНР», будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за виконання завдань та функцій так званого «МГБ ДНР», налагодив взаємодію з окремими засобами масової інформації, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема через мережу Інтернет, та формування думки серед населення і світової спільноти як про законність власних дій, так і про легітимність створення та діяльності «ДНР».

В подальшому, так званим «указом главы ДНР» ОСОБА_8 за № 83 від 01.03.2015 ОСОБА_5 звільнено з посади «министра государственной безопасности ДНР».

Таким чином, в період часу з 12.11.2014 по 01.03.2015 ОСОБА_5 , перебуваючи як учасник терористичної організації «ДНР» на посаді «министра государственой безопасности ДНР», знаходячись у будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив умисні дії, спрямовані на досягнення загальної злочинної мети терористичної організації «ДНР» - зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

31 серпня 2021 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування.

Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, але вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик близьким родичам та членам сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 не представилося можливим.

31 серпня 2021 року ОСОБА_5 надіслано поштою письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч.1 ст.258-3 КК України.

На офіційному сайті Офісу генерального прокурора було розміщено повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на 31.08.2021р., 06.09.2021, 07.09.2021 та 08.09.2021р., однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

В офіційному виданні газети «урядовий кур`єр» було розміщено повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у АДРЕСА_2 ) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на31.08.2021р., 06.09.2021, 07.09.2021 та 08.09.2021р., однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на території країни агресора РФ та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 19.07.2024 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 23.07.2024 об 11:00, 24.07.2024 та 25.07.2024 об 11:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000181, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_9 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Постановою слідчого від 18 жовтня 2021 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та встановлено набуття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКОПП НОМЕР_3 ) права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме:

-квартира, загальною площею 75,1 м2, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 1/1.

Згідно ст. 110 КК України Умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій, - караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої.

2. Ті самі дії, якщо вони вчинені особою, яка є представником влади, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно ст. 258-3 КК України створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації - караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), а саме на квартиру, загальною площею 75,1 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 1/1.

Роз?яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1