Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1962/24
Номер провадження 1-кс/530/511/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, не працюючому, маючому середньо-спеціальну освіту, розлученому, раніше не судимому, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355 від 13.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355 від 13.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що12.09.2024, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході сварки з потерпілим, ОСОБА_7 , діючи умисно, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, завдав чотирьох ударів ножем, який тримав у своїй руці, в область тулуба ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки та черевної порожнини, пошкодження тонкого кишківника, гемоторакс, гемоперитонеум. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Зіньківська міська центральна лікарня» Зіньківської міської ради Полтавської області.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

13.09.2024 о 07 год. 27 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

13.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину підтверджується наступними доказами: протоколом обшуку від 13.09.2024, яким зафіксовано факт виявлення та вилучення за місцем проживання ОСОБА_6 речовини бурого кольору зовні схожої на кров, кухонного ножа з нашаруванням речовини бурого кольору схожої на кров, та інших речових доказів, які мають значення під час досудового розслідування; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.09.2024 в ході якого було вилучено паспорт громадянина України ОСОБА_6 , мобільний телефон, одяг та взуття ОСОБА_6 , здійснено змиви РБК з грудної клітини та контроль до нього та змиви з обох долонь рук ОСОБА_6 та контроль до них; протоколом освідування від 13.09.2024 в ході якого відібрані зрізи з нігтьових пластин у ОСОБА_6 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13.09.2024, який підтвердив факт завдання йому ножових поранень громадянином ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.09.2024, який повідомив, що здійснював виїзд на адресу проживання ОСОБА_6 де відбувався конфлікт та безпосередньо після завдання ножового поранення ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.09.2024, який повідомив, що здійснював виїзд на адресу проживання ОСОБА_6 де відбувався конфлікт та безпосередньо після завдання ножового поранення ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.09.2024, яка підтвердила факт виїзду в господарство, яке розташоване в АДРЕСА_1 , де було виявлено в житловому будинку ОСОБА_7 з ознаками ножового поранення, якого в подальшому госпіталізовано до КНП «Зіньківська МЦЛ»; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13.09.2024, який повідомив, що 13.09.2024 до КНП «Зіньківська МЦЛ» було доставлено ОСОБА_7 , під час огляду якого виявлено на його тілі чотири ножових поранень в районі спини та одне з них являється проникаючим в черевну область; протоколом огляду предмета від 13.09.2024, в ході проведення якого оглянуто та зафіксовано пошкодження одягу потерпілого ОСОБА_7 ; довідкою директора КНП «Зіньківська МЦЛ» від 13.09.2024, у якій зазначено встановлений діагноз потерпілого ОСОБА_7 ; речовими доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження.

Тобто сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 згідно ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що свідчить про необхідність обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень, а інші більш м`які запобіжні заходи, що не пов`язані з обмеженням особистої свободи, не зможуть перешкодити вчиненню інших злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч.1 ст.121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким і за нього передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, Також, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість підозрюваному вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні, слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав та просив його задовольнити. Підозрюваний ОСОБА_6 разом зі своїм захисником адвокатом ОСОБА_4 просили змінити запобіжний захід на більш м`який,посилаючись на самозахист.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що під час судового засідання було встановлено, що ОСОБА_6 після нанесення ножових ударів, завів потерпілого ОСОБА_7 до свого будинку та продовжував розпивати алкогольні напої, під час виниклої сварки, маючи при цьому навики забоя тварин для м`ясокомбінатів, наніс чотири ножові удари потерпілому в важливі життєві органи при цьому міг зупинити протиправні дії потерпілого нанісши один удар в ногу, що не спричинило б тяжких наслідків і було у межах необхідної оборони або крайньої необхідності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

12.09.2024 близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході сварки з потерпілим ОСОБА_7 , діючи умисно, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, завдав чотирьох ударів ножем, який тримав у своїй руці, в область тулуба ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки та черевної порожнини, пошкодження тонкого кишківника, гемоторакс, гемоперитонеум.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Зіньківська міська центральна лікарня» Зіньківської міської ради Полтавської області.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

13.09.2024 о 07 год. 27 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

13.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В підтвердження висновку про можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду необхідно вказати на наступні факти.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. На даний час він може безперешкодно покинути територію м.Зіньків, Полтавського району, Полтавської області, та взагалі Полтавську область, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, зокрема на не підконтрольну територію України, так як на даний час в Україні введений військовий стан в зв`язку з тим, що проводяться бойові дії з агресором-військовими російської федерації,

Крім цього, у його власності на території України відсутнє будь-яке нерухоме майно, отже, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування даного підозрюваного, якому інкриміновано вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, відповідальність за яке передбачена Кримінальним кодексом України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, ОСОБА_6 , знаходячись на волі, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінивши місце свого проживання, залишивши територію АДРЕСА_1 , не повідомивши про це слідчого, прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасне проведення з ним слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, судового розгляду кримінального провадження та притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

На підтвердження висновку про можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слід вказати на наступні факти.

Так, з огляду на те, що місце вчинення кримінального правопорушення знаходиться за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , тому знаходячись на волі, він матиме можливість безперешкодно знищити, сховати або спотворити речі, які на даний час не відшукані та не виявлені органом досудового розслідування, а також, які матимуть істотне значення для встановлення обставин вчинення злочину.

У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні необхідно вказати на наступні факти.

Так, знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_6 матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків, які на даний час встановлені органами досудового розслідування та з якими останній може бути знайомий. Адже, таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що через показання потерпілого, свідків, може бути доведена його вина у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, може намагатися впливати на них, з метою уникнення відповідальності. Це може призвести до подальшої зміни показань останніми або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою, є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Інші, більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 із наступних причин:

особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, а саме здійснив умисне завдання тяжкого тілесного ушкодження, та таким чином, усвідомлюючи, що він може бути засуджений до покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, з метою уникнення покарання, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного та всебічного проведення досудового розслідування та судового розгляду;

особиста порука - на адресу слідчого відділення ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 ;

застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 , його близьких родичів або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що

ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де відбулося вчинення даного злочину. Потерпілий від злочину та свідки також проживають у АДРЕСА_1 . З огляду на що, останній може незаконно впливати на їх показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому обрання підозрюваному більш м"якого запобіжного заходу може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому, суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірним терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який діє по даний час та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до ст.121 ч.1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності та врахувати наступні факти: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями документів; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він підозрюється; вік підозрюваного, який є зрілою особою, стан здоров`я ОСОБА_6 який є працездатною, здоровою особою; соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується посереньо, не працює, майновий стан підозрюваного.

З урахуванням викладеного вважаю, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а тому вважаю за необхідне задовільнити клопотання і обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваномуОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обов`язків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

Підстав, що перешкоджають обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, суд не вбачає.

Також суд наголошує, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Таким чином, на даному етапі суд має встановити доведеність того, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення і є підстави для здійснення подальшого досудового розслідування. При цьому, належну оцінку доказам, встановлення фактичних обставин справи, правильність кваліфікації має дати суд при можливому розгляді справи по суті.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі пятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений (підозрюваний) або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений (підозрюваний) звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений (підозрюваний), відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 183, 193, 196 197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу підозрюваномуОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, не працюючому, маючому середньо-спеціальну освіту, розлученому, раніше не судимому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 07 год 27 хв.13.09.2024 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 07 год. 27 хвилин 11 листопада 2024 року.

При внесенні застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_6 підлягає звільненню під заставу.

Розмір застави визначити підозрюваному ОСОБА_6 , в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним (обвинуваченим), так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Роз`яснити підозрюваномуОСОБА_6 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» у разі внесення застави при звільненні підозрюваного ОСОБА_6 , зобов`язана роз`ясняти йому, або заставодавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою по першому виклику на визначений час до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, вважати підозрюваного таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, при цьому визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, підозрюваному, захиснику.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1