Справа № 756/2439/24
Номер провадження № 1-кп/756/1039/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 04.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003444, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на військовій службі, на початку березня 2022 року, у невстановлений час, день та місці придбав гранату РГО без запалу, яка конструктивно є оформленим зарядом вибухової речовини, придатна до вибуху при застосуванні відповідного засобу детонування та один запал УДЗ, з маркуванням «УДЗ С-1 -85», сім патронів з маркуванням «21 69», які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є бойовими пістолетними патронами калібру 7,62х25 мм, два патрони, які належать до боєприпасів до бойової вогнепальної зброї, бойові проміжні патрони калібру 5,45х39мм, одинадцять патронів, які виготовлені промисловим способом бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39, з яких шість патронів споряджені трасуючими кулями, три - кулею зі сталевим осердям, один - бронебійно-запалювальною кулею, один - зі зменшеною швидкістю кулі, вісім патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 9х18 мм, дев`яносто два патрони належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - є бойовими гвинтівковими патронами, калібру 7,62х54R мм, два патрони належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - є бойовими гвинтівковими патронами, калібру 7,62х54R мм, спорядженими кулями типу «Л», зразка 1908/30 рр, зі свинцевим осердям, тридцять дев`ять патронів належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - які є бойовими гвинтівковими патронами, калібру 7,62х54R мм, спорядженими кулями типу «Б-32», зразка 1932 року, двадцять дев`ять патронів належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - є бойовими гвинтівковими патронами, калібру 7,62х54R мм, спорядженими кулями типу «Т-46М», зразка 1974 року, шістдесят патронів належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - є бойовими гвинтівковими патронами, калібру 7,62х54R мм, спорядженими кулями типу «Т-30», зразка 1930 року.

24.03.2022 ОСОБА_4 був звільнений з військової служби, після чого, реалізуючи наведений умисел, приніс та почав зберігати за місцем свого проживання вказані предмети, чим незаконно розпочав зберігати бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

30.10.2023, у період часу з 07:43 год. до 11:58 год., за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено вказані бойові припаси та вибухову речовину, які ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, але звільнити від його відбуття із застосування положень 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Також прокурор просив урахувати, що на його думку, існує обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття та відсутні обставини, які обтяжують покарання.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, які викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, і обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує. Крім того обвинувачений надав показання, що дійсно зберігав після звільнення з військової служби вказану зброю та набої. Міркував придбане віддати правоохоронцям, але не вистачило часу. У вчиненому кається, бо знає, що це не є законним, а тому просить суворо не карати. Окрім цього, просив урахувати, що у нього на утриманні є непрацездатні особи, а саме: дитина з інвалідністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мати похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Крім того, він проходив службу в ЗСУ, зокрема під час дії особливого періоду, а саме з 2016 року до квітня 2022 року.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 не заперечувала щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість, а також просила суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Бо на думку захисника, обставини в цьому кримінальному провадження вказують на можливість застосування мінімального покарання та мінімального іспитового строку.

Між тим, захисник просила не стягувати з обвинуваченого процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертиз щодо вилученої в ОСОБА_4 зброї, на яку останній мав дозвіл на зберігання.

2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження (показання обвинуваченого з урахуванням висунутого обвинувачення), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під фізичним чи психічним тиском.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зі слів - кається, засуджує свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

Окрім того, як установлено в судовому засіданні, на утриманні ОСОБА_4 перебувають непрацездатні, а саме дитина, яка має інвалідність - ОСОБА_6 , а також мати похилого віку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує догляду (інфаркт головного мозку 10.10.2023).

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та перебування на утриманні непрацездатних осіб.

3.4. При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

4.2. Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, зокрема пов`язаного з громадською безкпекою, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, професійно-технічну освіту, проходив службу в лавах ЗСУ в особливий період, а також працював в ТЦК, зокрема з 2016 року до квітня 2022 року.

4.3. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення строком на 3 роки, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4.5. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Слід також зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення, а саме затримання ОСОБА_4 один день 30.10.2023 в порядку ст. 208 КПК України відповідно до вимог ст. 72 КК України, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/59111-БЛ від 08.11.2023 у розмірі 2390 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59108-БЛ від 07.11.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/63198-БЛ від 27.12.2023 у сумі 3029 грн 12 коп., № СЕ-19/111-23/61179-ВТХ від 25.01.2024 у сумі 2271 грн 84 коп., № СЕ-19/111-23/60513-БЛ від 22.11.2023 у сумі 2390 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59099-БЛ від 10.11.2023 у сумі 2390 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59110-БЛ від 13.11.2023 у сумі 3824 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59113-БЛ від 23.11.2023 у сумі 1673 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59086-БЛ від 21.11.2023 у сумі 956 грн 00 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в загальній сумі 20 835 грн 96 коп. на користь держави.

Суд не вбачає підстав для не стягнення з обвинуваченого на користь держави процесуальних витрат, у частині витрат на проведення експертиз щодо вилученої в обвинуваченого зброї, оскільки під час досудового розслідування, як убачається з наданих матеріалів, перевірялись не лише підстави придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухової речовин (наявність передбаченого законом дозволу), а також відповідність вимогам закону щодо придбання та зберігання вилученої в ОСОБА_4 зброї.

Також суд урахував, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні в ОСОБА_4 було вилучено зброю: гвинтівку СВД, калібром 7,62х54, з маркуванням «НОМЕР_2», у чохлі чорного кольору, пістолет Макарова з маркуванням «НОМЕР_1». Указана зброя визнавалась речовим доказом, щодо неї проводились експертизи, але пізніше постанову про визнання речовими доказами було скасовано, а зброю передано до Сектору контролю з обігу зброї Оболонського УП ГУНП в м. Києві.

Слід зазначити, що хоча вилучена зброя же не є доказом в кримінальному провадженні, але її було вилучено в рамках кримінального провадження в обвинуваченого, а отже суд має вирішити питання подальшої долі майна.

Між тим, оскільки ОСОБА_4 притягнуто до кримінальної відповідності, останній не має право на подальше зберігання вогнепальної зброї. А отже, суд хоча має вирішити питання про повернення зброї як майна, яка вилучене в обвинуваченого, однак фактично ОСОБА_4 має її отримати лише за умов виконання положень закону щодо отримання дозволу на її зберігання.

Указане свідчить, що зброю слід залишити в Секторі контролю з обігу зброї Оболонського УП ГУНП в м. Києві, з метою подальшого вирішення питання повернення ОСОБА_4 після виконанння вимог закону щодо порядку придбання та зберігання вогнепальної зброї

5.3. У кримінальному провадженні визнано речовими доказами корпус гранати РГО з маркуванням «РГО 80-7-85С», запал УДЗ з маркуванням з маркуванням «УДЗ С-1 -85», двісті двадцять вісім патронів калібру 7,62х54 мм, тринадцять патронів калібру 7,62х54 мм, два патрони калібру 5,45х39 мм, вісім патронів калібру 9х18 мм, сімнадцять патронів калібру 7,62х25 мм, дванадцять патронів калібру 7,62х54 мм, одинадцять патронів калібру 7,62х39, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві.

При цьому, указані предмети є вилученими з цивільного обороту, хоча виготовлені промисловим способом та придатні до використання. А отже, відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України до вказаних предметів має бути застосовано спеціальну конфіскацію, шляхом передачі відповідному підрозділу, який відповідає за організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України.

Указані дії суду відповідають не лише доцільності забезпечення ЗСУ, а відповідно і інтересам держави щодо ефективного реагування на загрози національній безпеці, та захисту суспільства в цілому.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Зарахувати в якості відбутого ОСОБА_8 покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення за 30.10.2023 відповідно до вимог ст. 72 КК України, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні: № СЕ-19/111-23/59111-БЛ від 08.11.2023 у розмірі 2390 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59108-БЛ від 07.11.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/63198-БЛ від 27.12.2023 у сумі 3029 грн 12 коп., № СЕ-19/111-23/61179-ВТХ від 25.01.2024 у сумі 2271 грн 84 коп., № СЕ-19/111-23/60513-БЛ від 22.11.2023 у сумі 2390 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59099-БЛ від 10.11.2023 у сумі 2390 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59110-БЛ від 13.11.2023 у сумі 3824 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59113-БЛ від 23.11.2023 у сумі 1673 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59086-БЛ від 21.11.2023 у сумі 956 грн 00 коп. - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в загальній сумі 20 835 (двадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 96 коп. на користь держави.

Застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів в кримінальному провадженні: корпус гранати РГО з маркуванням «РГО 80-7-85С», запал УДЗ з маркуванням з маркуванням «УДЗ С-1 -85», двісті двадцять вісім патронів калібру 7,62х54 мм, тринадцять патронів калібру 7,62х54 мм, два патрони калібру 5,45х39 мм, вісім патронів калібру 9х18 мм, сімнадцять патронів калібру 7,62х25 мм, дванадцять патронів калібру 7,62х54 мм, одинадцять патронів калібру 7,62х39, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, шляхом передачі відповідному підрозділу, який відповідає за організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів Збройних Сил України.

Майно, яке вилучене в рамках кримінального провадження в ОСОБА_4 , а саме гвинтівка СВД, калібром 7,6х54, з маркуванням «НОМЕР_2», у чохлі чорного кольору, пістолет Макарова з маркуванням «НОМЕР_1», що перебуває в Секторі контролю з обігу зброї Оболонського УП ГУНП в м. Києві, залишити в цій установі з метою подальшого вирішення питання повернення ОСОБА_4 після виконанння вимог закону щодо порядку придбання та зберігання вогнепальної зброї.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1