Номер провадження:1-в/521/1170/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До Малиновського районного суду м.Одеси 19.09.2024 року надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2023 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України до остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді шість років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
В строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення - з 09.05.2023 року по день набрання вироком законної сили.
У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе подання задовольнити, зазначивши, що два епізоди слід виключити у зв`язку із дикриміналізацією кримінальних правопорушень за цими епізодами, за двома іншими епізодами за ч.2 ст.185 КК України та за ч.2 ст.186 КК України вважати засудженим за цим вироком та продовжувати виконання вироку у виді позбавлення волі строком на шість років.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2023 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 4 ст. 185 КК України шість років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України п`ять роки позбавлення волі.
Згідно з вимогами ч.1 ст.70 КК України покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та до відбуття визначено шість років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили. В строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення - з 09.05.2023 року по день набрання вироком законної сили.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 13.03.2020 року вчинив крадіжку велосипеду марки «MUSTANG», що належить потерпілій ОСОБА_7 , завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 1656 гривень 67 копійок.
15.03.2020 року ОСОБА_5 вчинив крадіжку велосипеду марки «Ардіс», що належить потерпілому ОСОБА_8 , завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 726 гривень 67 копійок.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, а саме станом на 01.01.2020 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2102 грн. В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_5 13.03.2020 року склала 1656 грн. 67 коп. та 15.03.2020 року склала 726 грн. 67 коп., що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння.
За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2023 року по епізодам вчинення ним викрадення чужого майна, які мали місце 13.03.2020 року на суму 1656,67 грн., 15.03.2020 року на суму 726,67 грн.
Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2023 року за ч.2 ст.185 КК України за епізодом вчинення ним викрадення чужого майна 06.04.2020 року на суму 3430 грн. 15 коп., за ч.4 ст.185 КК України за епізодом вчинення ним викрадення чужого майна 23.04.2023 року на суму 3200 грн. та за ч.2 ст.186 КК України за епізодом вчинення ним викрадення (грабіжа) чужого майна 12.04.2020 року на суму 296 грн. 17 коп. до 6 років позбавлення волі, який слід продовжити виконувати.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.
Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 26.07.2023 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України за епізодом 06.04.2020 року, ч.4 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України до покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України шість років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України п`ять роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, призначеного шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді шости років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення - з 09.05.2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі на підставі вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1