Справа № 740/3309/23
Провадження № 1-в/740/247/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.12.2023 відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства.

В обґрунтування подання зазначено, що з 19.01.2024 на обліку у відділі перебуває звільнений від відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_4 , відповідно до вироку суду від 14.12.2023. Посилаючись на вимоги п. 13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 4, 5 КК України, ст. 58 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити подання і звільнити ОСОБА_4 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 заперечень щодо задоволення подання не висловив.

Представник органу пробації у судове засідання не з`явився, подав заяву про про розгляд подання без його участі і підтримання подання.

Заслухавши думку прокурора, засудженого і дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.12.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як встановлено цим вироком суду, 03 травня 2023 року близько 17-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в якості гостя у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Motorola E6S» (PAGE0031RS) з об`ємом пам`яті 4/64Gb вартістю 2 350 грн, що належить ОСОБА_5 та знаходився на підлозі біля вхідної двері квартири АДРЕСА_4 .

Отримавши реальну змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2 350 грн.

За вироком суду дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

На час, до якого відноситься вчинене ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн. (2684 грн. ? 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, у 2023 році на час, до якого відноситься вчинене ОСОБА_4 діяння, а саме 03.05.2023, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала за кожним епізодом окремо 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268,40 грн. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268,40 грн., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення діяння, що у даному випадку на 2023 рік становить 2684 грн (1342 ? 2), а відтак суд доходить висновку, що усунено караність діяння, за яке ОСОБА_4 засуджений, оскільки вартість майна, за вчинення 03.05.2023 крадіжки якого він засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.12.2023 у справі № 740/3309/23 становить 2350 гривні, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2023 рік (2684 грн), у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню судом від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного йому вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1