ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2208/24
Провадження №1-кс/477/910/24
УХВАЛА

про арешт майна

04 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні №0000087 від 26 серпня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000087 від 26 серпня 2024 року, надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого 26 серпня 2024 року в ході огляду місця події майна, а саме посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 26 серпня 2024 року до чергової частини ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Херсонській області, про те, що цього ж дня, під час патрулювання на 173 км автодороги М-14, сполученням Одеса- Мелітополь-Новоазовськ, в АДРЕСА_1 під час перевірки посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , наданого військовослужбовцем ОСОБА_4 встановлено, що вказане посвідчення водія містить ознаки підроблення.

За даним фактом сектором дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 26 серпня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

26 серпня 2024 року в ході огляду місця події на ділянці 173 км. автодороги М-14, сполученням Одеса- Мелітополь-Новоазовськ, біля с. Котляреве Миколаївського району Миколаївської області вилучено посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано до сейф пакету СRІ1175815.

Постановою від 26 серпня 2024 року вказане вище посвідчення водія, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Огляд проводився як невідкладний захід з метою виявлення ознак кримінального правопорушення та запобігання подальшого знищення речових доказів, які були виявлені під час огляду.

Враховуючи, що вилучене під час огляду місця події від 26 серпня 2024 року посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є об`єктом кримінально протиправних дій та може зберігати сліди вчиненого кримінального правопорушення, та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, тобто містить ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

У зв`язку неявкою учасників, фіксування судового засідання аудіо та відео технічними пристроями запису не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 26 серпня 2024 року до Реєстру внесено відомості про кримінальне провадження №0000087 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 358 КК України за фактом використання ОСОБА_4 посвідчення водія з ознаками підробки.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 26 серпня 2024 року був зупинений працівниками поліції на ділянці 173 км. автодороги М-14, сполученням Одеса- Мелітополь-Новоазовськ, біля с. Котляреве Миколаївського району Миколаївської області, та в ході перевірки наданих документів, що підтверджують право керування транспортним засобом, виявлено, що надане ним посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 не відповідає стандартам, що вказує на ознаки підробки бланку документу, а відомості щодо особи, якій його видано не відповідають даним ІПНП НАІС.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що указане посвідчення водія, придбав у невідомої особи, сплативши за його отримання грошові кошти у розмірі 8000 грн та отримав його у сервісному центрі м. Дніпро.

Цього ж дня, на підставі добровільної згоди ОСОБА_4 , в період часу з 10.03 години по 10.23 годину начальником СД ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проведено огляд місця події, в ході якого вилучено посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 26 серпня 2024 року, посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000087 від 26 серпня 2024 року.

За змістом протоколу допиту ОСОБА_5 , який працює на посаді інспектора Департаменту патрульної поліції в Херсонської області від 26 серпня 2024 року вбачається, що згідно відомостей, що містяться у реєстрі ІПНП, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_6 .

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема параграфом 5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно вимог частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України, тобто, крім випадків, коли на речовий доказ буде накладено арешт.

Відповідно до пункту 1, 4 частини другої статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

За змістом статті 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою цієї ж статті передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини четвертої статті 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до обставин вчинення кримінального правопорушення, документи виявлені та вилучені 26 серпня 2024 року у ході огляду місця події відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Зокрема, посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить відомості щодо причетності останнього до вчинення кримінального правопорушення. Належність вилучених речей останньому підтверджується матеріалами провадження.

Таким чином, для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, доведенні обставин, які відповідно до статті 91 Кримінального процесуального кодексу України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, наявні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

Враховуючи викладене та те, що вилучене посвідчення водія, серії НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі приховування та знищення майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, задовольняє клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 26 серпня 2024 року в ході огляду місця події, а саме на посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 05 квітня 2024 року ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із встановленням заборони всім без виключення особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7