Справа № 177/2216/24
Провадження № 1-кп/177/225/24
У Х В А Л А

Іменем України

25.09.2024 Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 червня 2024 року за №0001340 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України, суд

встановив:

У провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт, затверджений прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , як було подане 25.09.2024 року. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що обвинуваченому інкримінується вчинення нетяжких умисних злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України. Посилався на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, оскільки розуміє високу імовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, у разі доведеності винуватості у скоєні злочинів, останній офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації, не одружений, на утриманні дітей не має, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків та в сукупності збільшує ризик переховування від суду; обвинувачений може реально здійснювати особистий чи опосередкований вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності; обвинувачений ОСОБА_5 , мешкаючи разом із ОСОБА_6 , вчиняв відносно останньої домашнє насильство, про що свідчать наявність адміністративних протоколів та скерованого до суду обвинувального акту, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння нових кримінальних правопорушень.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід підзахисному на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, які передбачені ст.177 КПК України, а лише перелічені. Ризик переховування обвинуваченого від суду є припущенням прокурора, оскільки її підзахисний самостійно являвся до слідчого; ризик впливу на свідків та потерпілого також не доведений. Крім того, обвинувачений віл-інфікований і потребує медичної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання прокурора та заперечення сторони захисту, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише їх права, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Розглядаючи заявлене клопотання прокурора відносно ОСОБА_5 суд приходить до висновку про необхідність та доцільність його задоволення та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків та застосуванням обмежувальних заходів, передбачених ч.6 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2024 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Суд приходить до висновку, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують застосування обраного запобіжного заходу.

Беручи до уваги вищезазначені ризики, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України які відносяться до нетяжких злочинів, зокрема санкцією ч. 1 ст. 122 КК України передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, за умов не перебування ізольованим від суспільства в межах запобіжного заходу може вчити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а тому для запобігання вказаним ризикам є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Крім того суд доходить висновку, що стороною захисту не повідомлено жодних нових обставин, що не були враховані при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 або нових обставин, що свідчать про відсутність на цей час підстав для продовження запобіжного заходу, а саме, що заявлені ризики зменшились на стільки, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого можливо без застосування виняткового запобіжного заходу, а тому застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню, підстав для зміни запобіжного заходу не має.

Також суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. 315 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 23 листопада 2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 26.09.2024 о 11-45 годині.

Суддя ОСОБА_1