Справа № 442/6504/24
Провадження № 1-кп/442/307/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000662 від 22.06.2024 відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді укладальника-пакувальника ТОВ "Белуко", не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

зі сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , її представника адвоката ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

08.08.2024 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За зазначеним обвинувальним актом згідно ухвали від 08.08.2024 було призначене підготовче судове засідання, під час проведення якого прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 на час судового розгляду запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вчинив кримінальне правопорушення проти життя і здоров`я особи, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, і у випадку визнання його винним йому загрожуватиме реальна міра покарання, а відтак, на думку сторони обвинувачення, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та потерпілу, а тому прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.

Обвинувачений та його захисник просять відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та обрати обвинуваченому запобіжний захід домашній арешт, оскільки обвинувачений під час досудового розслідування не порушував покладених на нього процесуальних обов`язків, з`являвся за викликом. Обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, так як має постійне місце проживання, проживає з батьками та сестрою, має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, позитивно характеризується, а тому, на думку сторони захисту, відсутній ризик переховування від суду. Вказують, що у випадку застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу тримання під вартою, просять визначити йому розмір застави, враховуючи його позитивну характеристику.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на час судового розгляду, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Як встановлено, до обвинуваченого ОСОБА_2 ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.07.2024 застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком до 19.08.2024.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, в даному випадку, «Суворість передбаченого покарання» у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування ОСОБА_2 .

Крім цього, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, за якою продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканості (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Суд вважає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_2 тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою останньому.

Разом з тим, суд враховує, що судовий розгляд по вказаному кримінальному провадженню ще не розпочато, допит учасників кримінального провадження судом не здійснювався. Прокурором наведені достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

За таких обставин, на даному етапі розгляду кримінального провадження, зважаючи на існування наведених прокурором ризиків, які не відпали з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_2 , оскільки ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_2 міцних соціальних зв`язків, працевлаштування та позитивна характеристика обвинуваченого, не спростовують вказаних вище висновків суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і ОСОБА_2 необхідно продовжити на час судового розгляду запобіжний захід - тримання під вартою, без визначення розміру застави, у відповідності до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Строк дії ухвали визначити - 60 днів.

Керуючись статтями 314-316, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід тримання під вартою терміном на 60 днів.

Строк дії запобіжного заходу до 12 жовтня 2024 року.

Копію даної ухвали вручити учасникам судового провадження та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Львівська установа виконання покарань №19".

Апеляційна скарга на ухвалу в частині продовження запобіжного заходу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1