Справа №127/9444/23
Провадження № 1-кп/127/303/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 11.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шура-Копіївська Тульчинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході судового провадження захисник ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила суд закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення клопотання сторони захисту та просила суд вирішити долю речових доказів, а також стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену експертизу.

Так, згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна відповідальність, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На виконання вказаних вимог Закону, враховуючи клопотання захисника про закриття кримінального провадження, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він вправі заперечувати щодо закриття провадження із зазначеної підстави та роз`яснено положення ч. 3 ст. 479-2 КПК України, згідно із якими суд має право закрити кримінальне провадження на цій підставі виключно якщо обвинувачений проти цього не заперечує. Також, роз`яснено, що за відсутності згоди обвинуваченого, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що йому зрозумілі положення ст. 479-2 КПК України, однак він не бажає продовжувати розгляд провадження на загальних підставах та просить суд закрити кримінальне провадження відносно нього, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник: захисник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялись завчасно та належним чином.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, в останнє Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 продовжено з 05:30 год. 19.02.2023 строком на 90 діб, 10.03.2023 близько 19:00 год. на належному на праві власності ОСОБА_8 автомобілі марки «Volkswagen» моделі «LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав на територію майстерні шиномонтажу, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_9 .

Під час заміни колеса на задньому автомобілі ОСОБА_6 , користуючись належним йому ключем балонним прямим з воротком, поклав інструмент у відчинений багажник авто.

По завершенню ремонтних робіт близько 19:10 год. ОСОБА_3 , закинувши замінне колесо в багажник автомобіля, взяв залишений у ньому ОСОБА_6 ключ і у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного інструмента. Реалізуючи згаданий умисел, він, діючи умисно, таємно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи настання негативних наслідків для власника речі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підбурюваний жагою до легкої наживи та незаконного збагачення, поклав ключ назад у багажник, зачинивши задні двері автомобіля, сів у транспортний засіб і з викраденим майном поїхав з місця з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ № 1547/23-21 від 16.03.2023 вартість ключа балонного прямого з воротком (розбірного) та торцевою головкою розміром 17х19 мм, виготовленого с CrV (хром-ванадіума) станом на момент вчинення злочину складала 963 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Так, положення ст. 4 КК України вказують, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо нормами інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК України для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2 684 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2023 році для кримінально-правової кваліфікації становить 1 342 грн.

Таким чином, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених ст. 51 в редакції Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» № 1449-VI від 04.06.2009, що становило у 2023 році 268,40 грн. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 684 грн. у 2023 році, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 2 684 грн.

Вказані висновки суду зроблені з урахуванням позиції Об`єднаної палати Верховного суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, де зазначено, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_6 на суму 963 грн., яка була вчинена 10.03.2023. Вартість викраденого майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громад, встановленого станом на 1 січня 2023 року, тобто розмір 2 684 грн.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається судом у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, враховуючи, що вартість викраденого майна у даному провадженні з урахуванням змін в законодавстві, на даний час не є розміром, з якого настає кримінальна відповідальність, беручи до уваги позицію Верховного Суду та думку обвинуваченого ОСОБА_3 , який зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив суд закрити провадження відносно нього, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Крім того, у ході судового провадження потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. Вказаний цивільний позов було прийнято до судового розгляду та він розглядався разом із матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вирішуючи питання щодо цивільного позову виходить із наступного.

Положення ч. 1 ст. 129 КПК України передбачають, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

У даному кримінальному провадженні, суд дійшов до переконання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а тому враховуючи, що норми КПК України не передбачають вирішення цивільного позову у разі закриття кримінального провадження, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід залишити без розгляду.

Вказані висновки суду узгоджують із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 161/694/20, де зазначено, що у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження заявлений цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Крім того, у ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено експертизу № 1547/23-21 від 16.03.2023, процесуальні витрати за її проведення складають 477,96 грн.

Частиною 1 ст. 126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Верховний Суд у своїй постанові від 07.10.2024 справа № 278/1566/21 змінив рішення попередніх інстанції виключно в частині закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. У решті судові рішення залишено без змін.

Під час дослідження рішень попередніх інстанцій у справі № 278/1566/21, судом було встановлено, що у вказаних рішеннях міститься посилання на стягнення із обвинуваченого витрат за проведення судових експертиз, в тому числі, які були проведені в рамках досудового розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, яке в подальшому було закрито постановою Верховного Суду.

Таким чином, беручи до уваги практику Верховного Суду викладену у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, суд приходить до переконання, що процесуальні витрати за проведену експертизу підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 .

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2023 підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 370, 372, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння задовольнити.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 11.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.

Речові докази, а саме: предмет зовні схожий на хрестоподібний гайковий ключ з однією насадкою (головкою) на 19 в корпусі сірого кольору із чорними ручками, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави у сумі 477,96 грн.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2023 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію ухвали суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після її проголошення.

Суддя: