Справа № 129/2117/23
Провадження №11-кп/801/1049/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000377, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.09.2013 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 08 липня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 08 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України та призначено покарання:

-за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 187 КК України - 13 (тринадцять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 25.04.2023 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 26693 (двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 00 копійок.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 28.08.2013 попутним транспортом приїхав з міста Тернопіль до села Куна Гайсинського району Вінницької області. Перебуваючи у вказаному населеному пункті, ОСОБА_7 зустрів місцеву мешканку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час розмови з якою він повідомив їй неправдиву інформацію про себе, видумані обставини свого перебування у даному населеному пункті та зловживаючи її довірою, залишився проживати у неї в будинку АДРЕСА_2 .

За час спільного проживання із ОСОБА_11 , ОСОБА_7 дізнався про матеріальні статки потерпілої та не маючи іншого джерела для свого існування, вирішив вчинити на неї розбійний напад з метою заволодіння її майном та грошовими коштами.

Так, реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 у вечірній час ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючи в будинку за вище вказаною адресою, застосовуючи фізичну силу відносно ОСОБА_10 , яка була особою похилого віку та не могла чинити йому належний опір, силоміць зв`язав їй руки за спиною матерчатим бинтом. У подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою встановлення місця знаходження грошових коштів, належних останній, наніс їй множинні удари кулаками рук в область голови та обличчя. При відмові ОСОБА_10 видати належні їй грошові кошти, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя потерпілої в момент заподіяння, наніс їй близько чотирьох ударів невстановленим слідством тупим твердим предметом, що мав обмежену поверхню в область її волосяної частини голови, спричинивши їй тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , № 111 від 26.09.2013 виявлено відкриту черенно-мозкову травму, яка виражена у вигляді забитих ран (4) з пошкодженням апоневрозу правої тім?яно-скроневої ділянки, правої тім`яної ділянки, лобної ділянки, потиличної ділянки, набряку м`яких тканин та садна (1) правої завушної ділянки, синця правої передвушної ділянки, синців на повіках обох очей, правобічного субкоп?юктивального крововиливу, крововиливів в м`яких тканинах лобної, правої тім?яної-скроневої та потиличних ділянок, перелому скроневої кістки, субдуральної гематоми (65 мл), двобічного субарахноїдального крововиливу, забиття головного мозку та мозочка. Також виявлено садно спинки носу (1), садна (2) зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, садна (2) внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу. Всі вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 є прижиттєвими і виникли від дії тупих твердих предметів (предмету) незадовго до настання смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала від вищеописаної відкритої черешно-мозкової травми, яка в своєму перебігу ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Між смертю та відкритою черепно-мозковою травмою є причинно-наслідковий зв`язок. Вищеописана відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 призвела до загрозливих наслідків (набряку та дислокації головного мозку), вона належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носу (1), саден (2) правого колінного суглобу, саден (2) лівого колінного суглобу, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

Смерть ОСОБА_10 після отримання черепно-мозкової травми настала в проміжок часу, який вимірюється десятками хвилин - декількома годинами. Враховуючи морфологічні особливості ран голови та їх локалізацію, виникли вони від дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. В ділянку волосяної частини голови ОСОБА_10 травмуючий предмет діяв не менше, ніж чотири (4) рази. Локалізація та характер ушкоджень спинки носа (садно), правого та лівого колінного суглобу (садна), не виключають можливості утворення їх в результаті дії кулаком чи взутою ногою.

При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_10 етилового, метилового та їх ізомерів не виявлено, що може свідчити про тверезий стан її на момент настання смерті.

Після чого ОСОБА_7 , з метою власного збагачення обшукав будинок та заволодів належними потерпілій речами - мобільним телефоном марки «Сіменс А 52», відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 843 від 22.10.2013 вартістю 83 гривні, наручним годинником «GRANDE BERNARD», відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 905 від 30.12.2013 вартістю 414 гривень 40 копійок, та грошовими коштами в сумі 1000 гривень.

Залишивши місце події, ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд та своїми діями завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 1497 гривень 40 копійок.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України як розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з корисливих мотивів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 08 липня 2024 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та ухвалення нового вироку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд призначаючи покарання як за ч. 4 ст. 187 КК України, так і за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке визначено санкціями відповідних частин статей про кримінальну відповідальність, як обов`язкове.

У апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку в частині кваліфікації дій особи через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. На переконання захисника дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги показання ОСОБА_7 щодо відсутності наміру на вчинення вбивства та при цьому не заперечував нанесення декількох ударів пательнею по голові потерпілої. Також обвинувачений вказував, що на момент залишення ним приміщення будинку, потерпіла ОСОБА_10 була живою. Допитані судом свідки не були очевидцями події, а висновок експерта не доводить умислу обвинуваченого на спричинення смерті іншій особі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити, водночас заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту вважаючи вирок суду в частині встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій винної особи законним і обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, з підстав, викладених в ній, змінивши кваліфікацію дій обвинуваченого на менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані та висновки суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 саме за ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України відповідають встановленим під час судового розгляду фактичним обставинам.

Так, ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як зазначено у Постанові ККС ВС від 25.03.2021 (справа № 428/11944/19) умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 показав, що в серпні 2013 року він певний час проживав в селі Куна в будинку ОСОБА_10 з дозволу останньої. В потерпілої в домі він пробув три дні. Допомагав по господарству. ІНФОРМАЦІЯ_3 ввечері посварилися, через те, що потерпіла сказала, що він погано відремонтував їй паркан. Під час сварки вдарив її сковорідкою по голові два чи три рази. Потерпіла почала кричати, потім зв`язав їй руки ззаду. До стільця він її не прив`язував. Після чого забрав телефон і вибіг з хати. Двері в будинок не закривав. Свій телефон залишив у хаті. Вікна в будинку закрила потерпіла. Після того, як покинув будинок потерпілої пішов пішки до міста Гайсин, потім поїхав у місто Вінниця, а з Вінниці поїхав у місто Летичів до знайомого, на ім`я ОСОБА_13 . В місті Летичів хотів продати телефон. При цьому пояснив, що наміру вбивати її не мав.

Проте окрім наданих показань обвинуваченим суд дослідив також інші здботуті досудовим слідством докази.

Із дослідженого місцевим судом висновку експерта № 111 від 26.09.2013 (т. 1, а. п. 186-188) установлено наявність у трупа ОСОБА_10 відкритої черепно-мозкової травми, яка виражена у вигляді забитих ран (4) з пошкодженням апоневрозу правої тім?яно-скроневої ділянки, правої тім`яної ділянки, лобної ділянки, потиличної ділянки, набряку м`яких тканин та садна (1) правої завушної ділянки, синця правої передвупної ділянки, синців на повіках обох очей, правобічного субкоп?юктивального крововиливу, крововиливів в м`яких тканинах лобної, правої тім?яної-скроневої та потиличних ділянок, перелому скроневої кістки, субдуральної гематоми (65 мл), двобічного субарахноїдального крововиливу, забиття головного мозку та мозочка. Також виявлено садно спинки носу (1), садна (2) зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, садна (2) внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу. Всі вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 є прижиттєвими і виникли від дії тупих твердих предметів (предмету) незадовго до настання смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала від вищеописаної відкритої черешно-мозкової травми, яка в своєму перебігу ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Між смертю та відкритою черепно-мозковою травмою є причинно-наслідковий зв`язок. Вищеописана відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 призвела до загрозливих наслідків (набряку та дислокації головного мозку), вона належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носу (1), саден (2) правого колінного суглобу, саден (2) лівого колінного суглобу, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

Смерть ОСОБА_10 після отримання черепно-мозкової травми настала в проміжок часу, який вимірюється десятками хвилин - декількома годинами. Враховуючи морфологічні особливості ран голови та їх локалізацію, виникли вони від дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. В ділянку волосяної частини голови ОСОБА_10 травмуючий предмет діяв не менше, ніж чотири (4) рази. Локалізація та характер ушкоджень спинки носа (садно), правого та лівого колінного суглобу (садна), не виключають можливості утворення їх в результаті дії кулаком чи взутою ногою.

Таким чином характер нанесення тілесних ушкоджень (не меншу чотирьох ударів металевою пательнею), їх локалізація (виключно у життєво важливий орган - голову) очевидно свідчить про наявність прямого умислу на позбавлення життя потерпілої.

Окрім цього про наявність такого умислу вказують обставини, встановлені дослідженням протоколу огляду місця події від 03.09.2013 за адресою АДРЕСА_2 з фото таблицями до нього (т. 1 а. п. 158-181), під час якого було виявлено труп потерпілої ОСОБА_10 , який лежав на підлозі зі зв`язаними руками.

Факт зв`язування потерпілої вказує на дії обвинуваченого, направлені на унеможливлення вчинення будь-якого спротиву з боку потерпілої, а відтак окремо доводять спрямованість умислу ОСОБА_7 на заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Таким чином, хоча ОСОБА_7 не заперечує фактичні обставини нанесення ударів пательнею по голові потерпілої, досліджені судом першої інстанції докази у своїй сукупності спростовують твердження обвинуваченого про відсутність наміру позбавлення життя потерпілої, через що висновки суду про вчинення ним вбивства з корисливих мотивів є вірними.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню), суд виходить з положень ч. 1 ст. 65 КК України, якою визначено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

У свою чергу за змістом ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого та встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

З оскаржуваного вироку убачається, що ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, а також умисному вбивстві, вчиненому з корисливих мотивів.

При цьому санкцією ч. 4 ст. 187 КК України передбачено обов`язкове призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна. Таке ж обов`язкове додаткове покарання передбачено санкцією ч. 2 ст. 115 КК України у випадку вчинення особою вбивства з корисливих мотивів (п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України).

Таким чином, не призначивши у даному випадку додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим, суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413, ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення нового вироку в цій частині судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 08 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000377, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.09.2013 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ст. 115 ч. 2, п. 6, 187 ч. 4 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України та призначити покарання:

-за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю;

-за ч. 4 ст. 187 КК України - 13 (тринадцять) років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю;

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: