БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/1859/24
Провадження №1-кс/497/675/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

05.08.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання начальника сектору дізнання Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2024 року через канцелярію до суду надійшло клопотання начлаьника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000117 від 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (надалі - клопотання дізнавача).

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає, що 03.08.2024 до Болградського РВП ГУНП в Одеськіи? області надійшло повідомлення про те, що 03.08.2024 приблизно о 19.10 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 надав співробітникам Болградського РВП ГУНП в Одеській області посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, яке має ознаки підробки.

В ході проведеного 03.08.2024 огляду місця події виявлено та вилучено посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , нібито видане 23.08.2018 Тарутинський ІДТН Одеської на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано у спеціальний сейф - пакет Національної поліції України PSP 0007069.

Постановою начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 03.08.2024 вилучене майно визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Накласти арешт на вказане майно необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з тим, що суспільна небезпечність кримінального правопорушення полягає у протиправному зміненні статусу юридичної чи фізичної особи за рахунок придбання підроблених офіційного документа, бланка, штампа, печатки, що не тільки порушує нормальну діяльність органів державної влади, органів самоврядування, підприємств, установ, організацій, а й може завдати істотної шкоди правам і законним інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню інших більш тяжких злочинів.

Дізнавач у судове засідання не прибула, в додатку до клопотання наявна заява про розгляд клопотання без її участі, наполягала на задоволенні клопотання (а.с.21).

Особа, в якої вилучено майно - ОСОБА_6 також надав заяву, якою не заперечував проти накладення арешту на вилучене майно (а.с.20).

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатком, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Щодо повноважень дізнавача.

Дізнавач уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п.4 ч.1 ст.40-1 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача щодо наявності у нього повноважень для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження - ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою дізнавачів СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню №0000117 від 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (а.с.6).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.9).

03.08.2024 року в період часу з 20:25 години по 20:50 годину біля будинку АДРЕСА_1 начальником СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 було тимчасово вилучено:

- посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , нібито видане 23.08.2018 Тарутинський ІДТН Одеської на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано у спеціальний сейф - пакет Національної поліції України PSP 0007069, про що було складено протокол огляду місця події від 03.08.2024 року (а.с.10-11).

Постановою дізнавача від 03.08.2024 року вилучене майно визнано речовими доказами та було передано на зберігання до матеріалів кримінального провадження (а.с.14).

Щодо строків звернення до слідчого судді.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

Так, згідно протоколу огляду місця події від 03.08.2024 (субота) дізнавачем було вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні, на яке дізнавач просить накласти арешт.

05.08.2024 (понеділок) клопотання дізнавача було передано до суду (а.с.23).

Таким чином, дізнавачем дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника сектору дізнання Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування, знищення на вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 03.08.2024 року, в кримінальному провадженні №0000117 від 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме на:

- посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , нібито видане 23.08.2018 Тарутинський ІДТН Одеської на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано у спеціальний сейф - пакет Національної поліції України PSP 0007069.

Місцем зберігання тимчасово вилученого майна визначити матеріали кримінального провадження №0000117 від 03.08.2024.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти? на ініціатора даного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1