печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

представника власників майна - адвоката ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000832 від 18.10.2022,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000832 від 18.10.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що в рамках вказаного кримінального провадження 01.02.2023, за місцем проживання ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_7 , яка на момент проведення обшуку була службовою особою ГУ ДПС у м. Києві, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук у ході якого тимчасово вилучено майно останніх, а також грошові кошти батька ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , якому належить зазначений будинок.

Після проведення вказаного обшуку слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову від 01.02.2023 про визнання речовими доказами майна, тимчасово вилученого під час вказаного обшуку.

Однак, протягом 48 годин з моменту вилучення майна і по теперішній час, сторона обвинувачення не звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, так як і не повернула зазначене майно його володільцям, з тих підстав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 03.02.2023 (справа № 757/4376/23-к) надано дозвіл на проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, адвокат стверджує, що сторона обвинувачення до цього часу продовжує незаконно утримувати майно, тимчасово вилучене ще 01.02.2023 під час невідкладного обшуку. Таким чином, адвокат наполягає на поверненні вилученого майна під час проведення обшуку 01.02.2023.

Адвокат в судовому засіданні, яке відбулось 05.08.2024, пояснив, що майно , вилучене під час невідкладного обшуку, має статус тимчасово вилученого, арешт на яке не було накладено. Відтак, на думку адвоката, вилучене майно безпідставно утримується органом досудового розслідування та немає відношення до кримінального провадження.

Адвокат в судове засідання, призначене на 12.08.2024, з`явився, подав заяву про розгляд скарги без фіксування технічними засобами, вимоги підтримав.

Слідчий у судове засідання подав заяву про розгляд скарги без його участі, заперечував щодо задоволення скарги, просив відмовити.

Також, долучив заперечення, в яких зазначив, що ухвалою суду від 03.02.2023 у спрвві 757/4376/23-к було прямо надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна, зазначеного у протоколі обшуку.

Прокурор у судове засідання подав заяву про розгляд скарги без його участі, заперечував щодо задоволення скарги.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000832 від 18.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 382 КК України.

01.02.2023 у період з 06:51 по 12:09, старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході зазначеного обшуку виявлено та в подальшому вилучено наступні грошові кошти та речі.

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2024 у справі №757/4376/24-к було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання заступника начальника управління організації роботи Головного управління Державної податкової служби у місті Києві ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, а саме: 1) банківська пластикова картка «Восток Банк» чорного кольору № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 , дійсна до 11/27;2) полімерний пакет розміру А-4, всередині якого містяться мобільний модем (роутер) марки «Huawei» з написом «Mobile Wi-Fi 3G Turbo», білого кольору; 3) стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером телефону НОМЕР_2 ; 4) стартовий пакет польського оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 ; 5) телефон марки «Apple iPhone» чорного кольору в чохлі блакитного кольору, IMEI: НОМЕР_4 , серійний № НОМЕР_5 ; 6) сім-картка оператора «Лайфсел» з номером НОМЕР_6 ;7) сейф-пакет, в якому містяться грошові кошти у розмірі 58 700 гривень, номіналом по 200 гривень, сформовані в 3 пачки, перетягнуті резинками; 8) грошові кошти у розмірі 59 400 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США; 9) грошові кошти у розмірі 65 220 доларів США, номіналом купюр по 100, 50 та 20 доларів США; 10) грошові кошти у розмірі 321 500 гривень, наступним номіналом: 100 000 гривень купюрами по 1 000 гривень, 50 000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень, 160 000 гривень по 200 гривень, 11 500 гривень номіналом по 500, 200 та 100 гривень; 11) грошові кошти у розмірі 33 200 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США; 12) грошові кошти у розмірі 2 200 євро, купюрами номіналом 50 євро; 13) грошові кошти у розмірі 150 000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень;14) флеш-накопичувач чорного кольору марки «Transcend» 16 Гб з відомостями щодо віднесення підприємств до ризикових та іншими відомостями щодо юридичних осіб (вибірка ГУ ДПС у м. Києві); 15) флеш-накопичувач (чорного кольору) «Transcend» 4 Гб з відомостями щодо віднесення підприємств до ризикових та іншими відомостями (вибірка ГУ ДПС у м. Києві), записаними з ноутбука марки «Apple», яким користується ОСОБА_7 , серійний номер СО24Н6FDJG5H;16) флеш-накопичувач марки «Datashur Pro 2», ємністю 8 Гб, серійний номер IS-FL-DP2-256-8, № 0805 ; 17) мобільний телефон марки «Apple» графітового кольору, в чохлі червоного кольору, без сім-картки, який перебуває у користуванні ОСОБА_7 ;18) металевий годинник марки «Cartier» № 218632PX3888 , з пошкодженим браслетом, який з пояснень ОСОБА_7 перебуває у її користуванні; 19) металевий годинник чорного кольору з тканинним ремінцем, марки «Chanel» J12, серійний номер O.D. 55553 , який згідно пояснень ОСОБА_7 , перебуває у її користуванні; 20) металевий годинник марки «OMEGA De Ville» жовтого (золотого) кольору, із шкіряним ремінцем, з написом «Co-Axial Escapement» на корпусі з тильної сторони та на ремінці № 98000117 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, з тверджень слідчого та прокурора вбачається, що вимоги ст. 233 КПК України органом досудового розслідування були виконанні, а тому вилучене майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді від 03.02.2023.

Відтак, станом на день розгляду вбачається, що дане майно немає статусу тимчасово вилученого, а тому вимоги адвоката є необґрунтованими .

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000832 від 18.10.2022, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_13