Справа № 357/9364/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001763, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, із середньої технічною освітою, працюючого водієм в ТОВ «Грант Танс Інвест», учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293)завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, за невстановлених досудовим слідством обставин та часі, незаконно придбав (знайшов) одну ручну осколкову гранату «Ф-1» з підривачем «УЗРГМ», яка є вибуховим пристроєм та бойовим припасом, яку помістив під переднє пасажирське сидіння автомобіля, який має у власності та користується, а саме марки «Opel» моделі «Zafira Tourer» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , де незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу до 14.05.2024.

14.05.2024 о 12 год. 00 хв., працівникам екіпажу «Вулкан 0152» ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області по вул. Глиняна 15 в м. Біла Церква Київської області, за порушення ПДР зупинено автомобіль Opel» моделі «Zafira Tourer» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , де в ході перевірки, останній повідомив, що під переднім пасажирським сидінням зберігає гранату «Ф-1».

В подальшому 14.05.2024 в період часу з 14:56 години по 15:24 годину, в ході проведення огляду автомобіля Opel» моделі «Zafira Tourer» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі дозволу власника, під переднім пасажирським сидінням виявлено та вилучено гранату «Ф-1», яка є вибуховим пристроєм та бойовим припасом і придатна до вибуху, яку останній незаконно придбав, носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

17.07.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 з іншої сторони було укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення за кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України сторони угоди погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому прокурор вказав на те, що при укладанні угоди про визнання винуватості були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити угоду і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Укладена угода відповідає вимогам ст. 474 ч.7 КПК України, при її укладенні враховано вимоги ст. 470 КПК України. За своїм змістом укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має всі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст. 394, ст.424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.4 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на повний судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_3 погоджуються з призначенням судом узгодженого угодою виду та міри покарання.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відтак дослідивши умови угоди та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вказана угода може бути затверджена.

При цьому на переконання суду кваліфікація діянь обвинуваченого за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України визначена правильно та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років, тому згідно ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана державним та суспільним інтересам.

При укладені угоди враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 : щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обтяжуючі покарання обставини: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану та вчинення злочину особою повторно.

Враховано судом і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який відповідно до ст. 89 КК України не має судимості, неодружений, утриманців не має, працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, є учасником бойових дій, перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України сторони узгодили обвинуваченим покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_3 у виді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У такому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_3 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, призначене у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.05.2024 вбачається, що ОСОБА_3 фактично був затриманий під час вчинення злочину о 11:58 год 14.05.2024. звільнений з-під варти в залі суду на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2024.

На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення три дні з 14 по 16.05.2024 з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 вартість проведених у справі експертиз: № СЕ-19/111-24/29624-ВТХ від 02.07.2024 в розмірі 4 543.68 грн, № СЕ-19/111-24/30821-БД від 08.06.2024 в розмірі 2 294.29 грн, № СЕ-19/111-24/29617-НЗПРАП від 15.05.2024 в розмірі 3 029.12 грн, № СЕ-19/111-24/30803-Д від 22.05.2024 в розмірі 1 514.56 грн, на загальну суму 11 381.65 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: автомобіль марки «OPEL ZAFERA TOURER» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який переданий ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили слід вважати повернутим володільцю; сліди папілярних ліній, що вилучені під час огляду місця події та поміщені до спеціального пакету № 0009891; сліди пальців рук ОСОБА_3 , що знаходяться на дактилоскопічній картці та поміщені до паперового конверту з відповідними написами; три прозорі поліетиленові зіп-пакети з нашаруванням речовини білого кольору, поліетиленовий зіп-пакет з нашаруванням подрібненої кристалічної речовини білого кольору, поліетиленовий пакет з дерев`яною паличкою з нашаруванням подрібненої кристалічної речовини білого кольору, та поліетиленовий зіп-пакет з двома згортками з фольги, які разом із первинним упакуванням експертом запаковано до поліетиленового пакету без номеру та, згідно квитанцій № 942 від 01.07.2024, № 741 від 22.05.2024 передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили слід знищити.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.07.2024, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 з іншої сторони.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення три дні з 14.05.2024 по 16.05.204 включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази:

автомобіль марки «OPEL ZAFERA TOURER» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який переданий ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили - вважати повернутим володільцю;

сліди папілярних ліній, що вилучені під час огляду місця події та поміщені до спеціального пакету № 0009891; сліди пальців рук ОСОБА_3 , що знаходяться на дактилоскопічній картці та поміщені до паперового конверту з відповідними написами; три прозорі поліетиленові зіп-пакети з нашаруванням речовини білого кольору, поліетиленовий зіп-пакет з нашаруванням подрібненої кристалічної речовини білого кольору, поліетиленовий пакет з дерев`яною паличкою з нашаруванням подрібненої кристалічної речовини білого кольору, та поліетиленовий зіп-пакет з двома згортками з фольги, які разом із первинним упакуванням експертом запаковано до поліетиленового пакету без номеру та, згідно квитанцій № 942 від 01.07.2024, № 741 від 22.05.2024 передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 11 381.65 грн (одинадцять тисяч триста вісімдесят п`ять гривень 65 копійок).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим та захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_7