Справа № 357/7797/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 у місті Біла Церква обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001969 відомості про яке 28.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

-11.01.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. Звільнений 11.10.2019 з Бориспільської ВК №119 у зв`язку із відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

установив :

ОСОБА_3 , 25 травня 2024 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебував на зупинці, що знаходиться неподалік Білоцерківської лікарні первинної медико санітарної допомоги №1, що за адресою: АДРЕСА_3 , на лавці помітив мобільний телефон марки «Redmi 13С Midnight Black 8GB RAM 256GB належний ОСОБА_6 , який останній положив неподалік від себе та грошові кошти в сумі 1000 гривень, які знаходились у сумці ОСОБА_6 . В цей час в ОСОБА_3 винник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами та потерпілим ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, непомітно для ОСОБА_6 , викрав з лавки, яка знаходиться на зупинці, що знаходиться неподалік ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки «Redmi 13С Midnight Black 8GB RAM 256GB вартістю 6390 гривень 47 копійок та 1000 гривень, які знаходились в сумці ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 7390 гривень 47 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

24 липня 2024 року, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зазначена угода сторонами була надана суду з клопотанням про її затвердження.

Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Сторони погоджуються на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, шляхом встановлення останньому іспитового строку терміном в три роки та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угод були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначені угоди і призначити обвинуваченим узгоджену в угодах міру покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно та в умовах воєнного стану, повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні останньої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоди про визнання винуватості, укладені між його підзахисними та прокурором, на умовах, визначених у них.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором підозрюваним чи обвинуваченим.

У відповідності до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений, разом із захисником, повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоди затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимим, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням осіб обвинувачених, які повністю визнали свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро каються, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даних угоди від 24 липня 2024 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримільному провадженні відстуні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 24 липня 2024 року укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, шляхом встановлення йому іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримільному провадженні відстуні.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi 13С Midnight Black 8GB RAM 256GB, які передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_6 передати їй за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_7