Справа № 211/7401/21
Провадження № 1-кп/211/118/24
У Х В А Л А

іменем України

12 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 18.09.2021 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ Київської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не заміжня, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимої 10.06.2020 Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, п. 1,2 ч. 1 ст. 76 від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 190 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до обвинувального акту 04.06.2021, близько 08:00 години, ОСОБА_4 перебувала неподалік ринку «Довгинцево» по вул. Серафімовича в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де торгувала вживаним товаром. В цей час вона познайомилася з ОСОБА_7 , в ході спілкування з якою у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошима потерпілої шляхом обману та обернення їх на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи повторно, ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_7 орендувати в неї квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , при цьому не мала наміру та можливості виконати обіцяне, оскільки квартира їй не належить, на що потерпіла погодилася.

Надалі, 05.06.2021 року о 09:00 годині, ОСОБА_7 за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 прибула на АДРЕСА_1 , де будучи введеною в оману відносно істинних намірів ОСОБА_4 та не підозрюючи недобросовісності її дій, передала останній гроші в сумі 1400 гривень в якості завдатку за оренду житла за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, не плануючи виконувати обіцяне, отримала від потерпілої гроші.

Надалі, 25.08.2021, близько 16 години 20 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, переслідуючи єдину мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 зателефонувала потерпілій та під вигаданим приводом оплати послуги нотаріального оформлення договору оренди попросила потерпілу здійснити грошовий переказ на банківську карту «Приват Банку» № НОМЕР_1 в сумі 400 гривень. ОСОБА_7 , будучи введеною в оману відносно істинних намірів ОСОБА_4 та не підозрюючи недобросовісності її дій, за допомогою додатку «Приват 24» зі своєї банківської картки «Приват Банк» № НОМЕР_2 здійснила переказ грошових коштів в сумі 400 гривень на рахунок ОСОБА_4 .

Отримавши від потерпілої грошові кошти ОСОБА_4 розпорядилася ними на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 1800 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство ) , вчинене повторно.

У судовому засіданні поставлене питання про закриття провадження у справі у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обвинувачена не заперечувала проти закриття кримінального провадження з цих підстав. Судом обвинуваченій роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачена має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачена зазначила, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просила закрити провадження з зазначених підстав.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності.

Відповідно до ст.56 КПК України брати участь у судовому засіданні - це право, а не обов`язок потерпілого і його представника у кримінальному провадженні, перелік його прав не є вичерпним і не обмежується лише цією статтею, тому суд, порадившись на місці, розглянув вказане клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до частини другої статті 51 КУпАП (в новій редакції) адміністративна відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, заволодіння чужим майном стане кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У 2021 році такий розмір становив 2270,00 грн.

Ураховуючи прийняті законодавцем зміни щодо кількісного критерію дрібного викрадення, дії ОСОБА_4 на сьогодні не є кримінально-караними діяннями.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю.

При цьому, відповідно до ч.8 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 8, 58 Конституції України, ст. ст. 3, 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст.350, 369-372 КПК України, суд

постановив:

кримінальне провадження № 0000327 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 09 2021по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали направити до уповноваженого органу Національної поліції, а саме до Відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за наявності в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1