ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1743/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1604/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі - ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року щодо ОСОБА_9 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше судимий, останній раз 18.04.2019 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, відносно якого 30.08.2019 направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, 29.10.2019 до Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на стрк 200 годин;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою з 29 лютого 2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою.

Як установив суд Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 196 від 11.07.2023 ОСОБА_9 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіотелефоніста радіостанції взводу зв`язку 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший сержант».

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_9 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_9 ,був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення кримінального проступку проти здоров`я особи за наступних обставин:

Так, ОСОБА_9 16.01.2024 приблизно 17 год. 03 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 побачив раніше не знайомого ОСОБА_10 . Саме в той час між ними стався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_9 , вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості. Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи суспільнунебезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень спочатку наблизився до ОСОБА_10 , а потім, несподівано для останнього кулаком правої руки наніс один удар в ділянку щелепи ОСОБА_10 , від отриманого удару ОСОБА_10 впав на землю.

Після чого, ОСОБА_9 вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень припинив свої дії. В результаті протиправного діяння ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_10 , наступні тілесні ушкодження: синець в правій орбітальній ділянці по нижньому та верхньому повіку, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, та належать до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що підтверджується висновками судово-медичних експертиз №12-14/49-А/24 від 24.01.2024 та №12-14/120-А/24 від 27.02.2024 та №12-14 166-А/24.

Окрім цього, ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за корисливий злочин, а саме 07.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 18.07.2022 з місць позбавлення волі, а також відносно останнього 30.08.2019 року Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, 29.10.2019 року до Харківського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:

Так, ОСОБА_9 , 16.01.2024 приблизно 17 год. 03 хв., перебуваючи

за адресою АДРЕСА_2 побачив на землі мобільний телефон «Redmi Note 8 T», вартістю 3355 грн. 33 коп., що належить малознайомому ОСОБА_10 .

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи мотиви незаконного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність свого діяння,з корисливих мотивів, діючи повторно, та з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, з метою незаконного збагачення, таємно заволодів мобільним телефоном «Redmi Note 8 T», вартістю 3355 грн. 33 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 411/24 від 22.01.2024.

В подальшому, ОСОБА_9 , звернувши на свою користь викрадене майно з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_9 , виконав всі дії, які вважав за необхідне, спрямовані на заволодіння майном потерпілого. В результаті протиправного діяння, ОСОБА_9 , завдав потерпілому, ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на суму 3355 грн. 33 коп., яку підтверджено судово-товарознавчої експертизи № 411/24 від 22.01.2024.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та застосувати до ОСОБА_9 положення ст. 75 КК України.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що обвинувачений визнав провину, надав правдиві показання, щиро покаявся.

На думку автора апеляційної скарги сукупність названих обставин дають підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннями ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Судом враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та їх наслідки, дані про особу ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 за ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, відносно якого 30.08.2019 направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, 29.10.2019 до Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , має постійне місце проживання, будь-яких осіб на утриманні не має, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілого, позицію прокурора та захисника щодо виду та розміру покарання.

Тобто, судом першої інстанції вже враховано всі обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений .

Названі обставини були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та цілком враховані судом при призначенні йому покарання.

Що стосується вимог апеляційної скарги про застосувапання до ОСОБА_9 положень ст.. 75 КК України, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_9 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, зокрема і за вчинення злочинів проти власності, звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та умовно-достроково, але знову вчинив тяжкий умисне кримінальне правопорушення.

Отже, поза увагою суду залишився той факт, що незважаючи на те, що до ОСОБА_11 вже двічі застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, це не привело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову скоїв кримінальне правопорушення.

Таким чином, висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Інших обставин чи матеріалів, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, до апеляційного суду не надано.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року. у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з отримання копії судового рішення.

Головуючий- Судді: