Справа № 932/8236/24
Провадження № 1-кс/932/4210/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка, Черкаської обл., громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця, військова частина НОМЕР_1 , на посаді стрільця, військове звання «солдат», не одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним.

Так, у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0010331 від 17.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2024 приблизно о 09 год. 45 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу у АДРЕСА_2 , ТВО командира стрілецької спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 , який є начальником за посадою та військовим званням для стрільця стрілецької спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1/82/49/721дск від 31.08.2024, віддав бойовий наказ солдату ОСОБА_4 до 15:00 год. 17.09.2024 перейти в підпорядкування командира НОМЕР_2 батальйону військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових завдань.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод солдата ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв?язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 17.09.2024 приблизно о 09 год. 46 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу у АДРЕСА_2 , усно та відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, відданий ТВО командира стрілецької спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 , чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

17.09.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

17.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколом огляду відеозапису від 17.09.2024 та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2024 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали встановлений до 14.11.2024 року включно.

04.11.2024 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 був направлений до Мар`їнського районного суду Донецької області, однак підготовче засідання не може розпочатись, через ускладнення безпекової ситуації та перебування судді у відпустці.

Тому сторона обвинувачення просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення прокурора та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Згідно з рішенням ЄСПЛ за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

Встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0010331 від 17.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Кримінальне правопорушення полягає в тому, що 17.09.2024 приблизно о 09 год. 45 хв., в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу у АДРЕСА_2 , ТВО командира стрілецької спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 , який є начальником солдата ОСОБА_4 , на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1/82/49/721дск від 31.08.2024, віддав бойовий наказ солдату ОСОБА_4 до 15:00 год. 17.09.2024 перейти в підпорядкування командира НОМЕР_2 батальйону військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових завдань.

Проте солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та вказаному місці, усно та відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

17.09.2024 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину.

В подальшому, у цей же день, 17 вересня 2024 року слідчим було повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України (непокора в умовах воєнного стану).

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2024 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали встановлений до 14.11.2024 року включно.

04.11.2024 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 був направлений до Мар`їнського районного суду Донецької області.

Проте головуючий суддя Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_9 самоусунулась від виконання своїх обов`язків. Зв`язку із суддею немає, підготовче засідання призначено на 12.11.2024 року, проте не відбулось з невстановлених причин. Строк тримання під вартою суддею не був продовжений. Слідчим суддею здійснено дзвінок до Мар`їнського районного суду Донецької області, де розпорядник суду повідомив, що судді немає на місці. При цьому Мар`їнський районний суд Донецької області свою роботу не припиняв, підсудність іншим судам не передавалась.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

За таких обставин, розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 здійснюється слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколом огляду відеозапису від 17.09.2024, копіями наказів, копією бойового розпорядження, відеозаписом та іншими зібраними доказами в їх сукупності.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Аналізуючи ризик, на які посилається прокурор, слід зазначити, що про існування ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що підозрюваний ОСОБА_4 має посередню характеристику, до служби відноситься негативно, не завжди виконує розпорядження керівництва, не дотримується Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Крім цього, останній вчинив тяжкий злочин, тому розуміючи тяжкість злочину та вагомість зібраних доказів, ОСОБА_4 може вдатися до переховування від суду, а також Тому цей ризик вважаю доведеним.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю також доведеним, оскільки свідки вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 є військовослужбовці та начальницький склад, які проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому підозрюваний може впливати на цих свідків, оскільки достеменно знає їх особу, вони разом проходили службу. Тому цей ризик є доведеним.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, оскільки ОСОБА_4 наразі не приймає участі у бойових діях та операціях, тому до нього не доводяться бойові накази і розпорядження, а отже вчинити новий злочин він об`єктивно не зможе.

Таким чином, прокурором доведено ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ці ризики на даний час не зменшилися, та продовжують об`єктивно існувати.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховую особу підозрюваного, який характеризується посередньо, тяжкість вчиненого злочину та вагомість зібраних доказів, відсутність соціальних зв`язків, низьку морально-психологічну підготовку, стан здоров`я, наявність судимості, тому вважаю можливим клопотання слідчого задовольнити, та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, тобто до 11 січня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заставу у даному кримінальному провадженні вважаю доцільним не визначати, оскільки тяжкість злочину та його суспільна небезпека, унеможливлюють визначення застави.

Отже, клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 199, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб, тобто до 11 січня 2025 року включно.

Заставу у даному кримінальному провадженні не визначати.

Строк дії ухвали встановити до 11.01.2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10