Провадження №11-кп/824/2204/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білки, Іршавського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

визнано невинним та виправдано в зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, о 17.30 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався праворуч від проїзної частини вул. Кільцева дорога у м. Києві, зі сторони вул. Нова в напрямку вул. Зодчих, по тротуару, який призначений для руху пішоходів.

В цей час, велосипедист ОСОБА_12 , керуючи велосипедом марки «Marin», порушуючи вимоги підпункту «в» п. 6.6 Правил дорожнього руху України, рухався по вищезазначеному тротуару, назустріч пішоходу ОСОБА_7 розташовуючись зліва від нього.

Крім цього, в попутному з пішоходом напрямку, в крайній правій смузі проїзної частини вул. Кільцева дорога у м. Києві, рухався автомобіль марки «Volvo» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Lohr» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 .

Під час руху пішохід ОСОБА_7 , допустив порушення вимог п.1.3, 1.5 та 4.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку пішохода ОСОБА_7 виявились у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію, а також порушує його координацію, рухаючись по тротуару, який прилягає справа до проїзної частини вул. Кільцева дорога в м. Києві (по напрямку руху до вул. Зодчих), будучи обізнаним, що він бере участь у дорожньому русі та повинен неухильно виконувати Правила дорожнього руху, будучи зобов`язаним рухатись по тротуару, тримаючись правого боку та під час руху бути обережним і не заважати іншим учасникам, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити велосипедиста та продовжувати свій рух, тримаючись правого боку, не зміг відповідно оцінити дорожню обстановку та зреагувати на її зміну, створюючи своїми діями перешкоду для руху велосипедисту, а також загрозу його життю та здоров`ю, змінив напрямок руху вліво, вийшов на траєкторію руху велосипедиста ОСОБА_12 , внаслідок чого між ними відбувся контакт, з подальшим падінням велосипедиста та одночасним травмуванням його тіла задньою правою частиною напівпричепу марки «Lohr» р.н. НОМЕР_2 автомобіля марки «Volvo» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_13 .

В результаті вказаної дорожньої пригоди велосипедист ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року ОСОБА_7 по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, визнано невинним та виправдано в зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. В задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 залишено без розгляду. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_16 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та ухвалити вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, та призначити покарання за ст. 291 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням строком на 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним.

Звертає увагу, що порушення велосипедистом ОСОБА_12 п.6.6 Правил дорожнього руху України, який зазначений в пред`явленому обвинуваченні, не виключає настання кримінальної відповідальності пішохода ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.

Порушення пішоходом ОСОБА_7 , пунктів 1.3, 1.5 та 4.1 ПДР України призвели до зміни траєкторії руху велосипедиста ОСОБА_12 , втрату курсової стійкості велосипеду, падінням з велосипеду, з подальшим контактом з вантажним автомобілем та відкиданням тіла на проїзну частину, в результаті яких велосипедист отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер. Безпосередній вплив пішохода ОСОБА_7 , на тіло велосипедиста призвело до падіння ОСОБА_12 та отримання останнім тілесних ушкоджень. Обов`язок велосипедиста «дати дорогу на тротуарі пішоходу» не може бути підставою для визнання невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК У країни, а є лише нормою, якої велосипедист не дотримався під час руху на дорозі та порушення якої може бути враховано судом на користь обвинуваченого під час обрання покарання.

Крім того, необхідно врахувати, що пішохід ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння, його поведінка, дії та траєкторія руху були непередбачуваними (що безперечно підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах кримінального провадження), така поведінка однозначно створювала небезпеку та перешкоду для руху та загрожувала життю і здоров`ю інших учасників руху.

Прокурор вважає, що під час руху по тротуару, ОСОБА_7 вчинив дії, які загрожували життю та здоров`ю велосипедиста ОСОБА_12 , а також порушив обов`язок рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку, що призвело до загибелі людини. Між діями пішохода ОСОБА_7 , та наслідками є прямий причинно-наслідковий зв`язок, який повністю підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні.

В свою чергу не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає,що судове рішення є незаконними та не обґрунтованими внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, судом безпідставно не прийнято до уваги, в частині, покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які зазначили, що пішохід змінив напрямок руху (його хитало в наслідок сильного алкогольного сп`яніння), допустив зіткнення з велосипедистом, в результаті чого він також впав, після чого він піднявся та пішов далі, та якби не дії свідків, які його затримали, пішохід залишив би місце події.

Звертає увагу, що при перегляді відео, яке міститься у матеріалах провадження, чітко видно, що велосипедист рухається по правому краю тротуару, його рух виключно прямолінійний, в той же час пішохід, при наближені до велосипедиста починає змінювати напрямок руху, і саме його дії призводять до зіткнення з велосипедистом, що призводить до падіння останнього на проїзджу частину де рухався вантажний автомобіль. При цьому ширина тротуару є 3 м., що в повній мірі може дозволяє безперешкодно розминутися учасникам дорожнього руху, за умови їх прямолінійного руху.

Наголошує, що висновок суду є не обґрунтованим, так як відповідно до Правил дорожнього руху пішохід, це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь яку роботу, а відповідно до п.1.4. кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, тому велосипедист, що прямолінійно рухається правим краєм тротуару шириною 3 метри, тобто достатньою для того щоби безпечно розминутися з пішоходом, не повинен був зупинятися та пропускати пішохода, що рухався не по його траєкторії руху. Натомість саме дії обвинуваченого, який безпричинно змінив напрямок та траєкторію руху в безпосередній близькості від велосипедиста, скоротив боковий інтервал, вийшов на траєкторію руху потерпілого в результату чого допустив зіткнення є прямому причинному зв`язку з наслідками.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення представника потерпілої ОСОБА_10 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, просив їх задовольнити,

пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка також підтримала апеляційні скарги прокурора та її представника і просила їх задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та представника потерпілої, просила їх задовольнити,

пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційний скарг прокурора та представника потерпілої, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав позицію свого захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 р. № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 3682 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На переконання апеляційного суду, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Мотивуючи своє рішення про виправдання ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, не доведено.

Суд, згідно вимог ст. 94 КПК України, у судовому засіданні перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів у оскаржуваному вироку детальний аналіз низки досліджених доказів.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, здійснюючи оцінку кожного доказу за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України - за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Статтею 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, визначених ч. 2 цієї статті, покладено на слідчого, прокурора та в установлених КПК України випадках на потерпілого.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому навів достатні та переконливі мотиви чому він приймає до уваги одні і відхиляє інші докази.

З матеріалів провадження вбачається, що суд провів судовий розгляд згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, суд навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, та зазначив, з яких підстав взяв до уваги одні докази і відкинув інші, й обґрунтовано дійшов висновку про ухвалення виправдувального вироку. При цьому, суд дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження не містять належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, зі змісту досліджених судом апеляційної інстанції доказів випливає, що у судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України за наведених вище обставин визнав, при цьому про обставини вчинення злочину не розповів та пояснив, що він фактично нічого не пам`ятає, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Пам`ятає, що того дня він був на роботі, вийшовши з роботи, сів на автобус. Як він опинився в місці злочину, сам не розуміє. Того дня він випив дві пляшки пива, та 0,25 горілки на двох. Пам`ятає, як його затримали та він перебував в патрульному автомобілі. Після чого, він вже пам`ятає, як прокинувся у відділку поліції, та сам не зрозумів, що там робить. Він просить вибачення у потерпілої та батьків загиблого, йому дуже шкода, що так сталося. Щодо вирішення цивільного позову він покладається на суд, оскільки він просто немає таких грошей.

Вказані показання обвинувачений ОСОБА_7 підтримав і в суді апеляційної інстанції.

Потерпіла ОСОБА_9 , суду показала, що того дня, її чоловік ОСОБА_12 їхав з роботи додому. Перед цим зателефонував їй та повідомив, що буде через 15 хвилин, зазвичай стільки часу займала дорога додому з роботи. Коли минула година, а її чоловік так і не приїхав додому, вона зателефонувала йому на мобільний номер, який був поза зоною досяжності. Оскільки раніше такого ніколи не було, вона почала телефонувати його друзям, бо можливо він когось зустрів по дорозі чи десь затримався, проте ніде його не було. Після чого, вона взяла свій велосипед та поїхала в КМКЛ №7, де працював її чоловік. Проте вона поїхала не по стороні де стався злочин, як виявилося пізніше, а по протилежній. Приїхавши до лікарні, вона запитала в колег її чоловіка, що можливо він десь на операції, чи ще десь, проте їй повідомили, що він поїхав додому. Коли вона вже збиралася повертатися назад, їй на телефон прийшло повідомлення від фельдшера швидкої допомоги, про те, що є інформація відносно її чоловіка. Вона зателефонувала та їй повідомили, що її чоловік загинув. Після чого, вона приїхала на місце пригоди, де вже була швидка допомога, поліція та батько її чоловіка. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, матеріальна шкода, це сума яка була витрачена на поховання її чоловіка. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що її життя та життя батьків її чоловіка зруйновано.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_18 суду показала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 17.20 годин, вона, керуючи велосипедом, рухалася по широкому тротуару, який приблизно до 3 метрів, вздовж вул. Кільцева дорога в м. Києві, в зустрічному напрямку до транспорту. Обернувшись ліворуч, вона побачила, що позаду неї рухався велосипедист, якому вона уступила дорогу, та який проїжджаючи повз неї, привітався піднявши руку. Відстань між нею та іншим велосипедистом була приблизно 3-5 метрів, вона їхала позаду. В цей час, вона побачила, що по лівій стороні тротуару йшов чоловік, який на даний час є обвинуваченим, який був у нетверезому стані. В момент коли велосипедист зрівнявся з обвинуваченим, останній різко пішов на велосипедиста по діагоналі, та штовхнув його корпусом. Можливості зупинитися чи об`їхати чоловіка, у велосипедиста не було. Після чого, хлопець, який керував велосипедом, відлетів на вантажівку, яка проїжджала по дорозі, після чого впав на дорогу, біля тротуару. На її думку, велосипедист відлетів на вантажівку разом з велосипедом, оскільки велосипед потім також лежав на дорозі, а не на тротуарі. Вона зіскочила зі свого велосипеда, та почала кричати до обвинуваченого, який почав дуже швидко йти, що він винуватий, на що останній їй відповів, що нічого не робив. Моменту, як обвинувачений впав , вона не пам`ятає. Жодних тілесних ушкоджень на обвинуваченому вона не бачила. Оглянувши велосипедиста, вона побачила, що він лежить з відкритими очима та не рухається. Вона почала кричати, махати руками, щоб хтось зупинився та затримав чоловіка, який перебував в стані сп`яніння. Зупинився автомобіль, з якого вийшли дівчина та хлопець. Дівчина, викликала швидку, а хлопець, ще з одним чоловіком, затримали обвинуваченого, який вже відійшов від місця події метрів на 10. Поліція та швидка допомога приїхала приблизно через 20-30 хвилин після трагедії. В подальшому вона вже побачила, що у велосипедиста, який впав ,був розколотий череп. Вантажівка, в яку відлетів велосипедист, не зупинилася, оскільки вона була довга та зіткнення з велосипедистом припало на задню частину вантажівки, та водій цього просто міг не бачити.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що в світлу пору доби він, керуючи автомобілем, рухався по вул. Кільцева дорога в м. Києві. Разом з ним в автомобілі перебувала його дружина. Перестроївшись в правий ряд та проїхавши приблизно 50 метрів, попереду, на відстані близько 70 метрів, він побачив якусь штовханину на узбіччі. Спочатку він подумав, що там якась бійка, та побачив, як одна людина «вилетіла» в бік проїжджої частини, відбилася від фури та впала біля тротуару. Внаслідок чиїх дій чоловік «вилетів» на дорогу, він не бачив та пояснити не може. Він зменшив швидкість автомобіля, зупинився та побачив людину, яка лежала на дорозі. На тротуарі стояла дівчина з велосипедом, яка махала до чоловіка, який кудись йшов. Він вийшов з автомобіля, підбіг до дівчина, яка йому сказала, що треба зупинити чоловіка, який відходив, бо це він винний. Він побіг за чоловіком, який є на даний час обвинуваченим, зупинив його та привів на місце події. Після чого було викликано працівників поліції. Обвинувачений на той момент перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та не розумів, що відбувається.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він, керуючи автомобілем, рухався по вул. Кільцева дорога в м. Києві, в другій смузі руху, попереду нього в крайній смузі руху рухався автовоз, на відстані від нього метрів 150. В цей момент він звернув увагу, що по тротуару їхав чоловік на велосипеді, а йому на зустріч йшов інший чоловік, якого хитало, та він різко пішов на велосипедиста і вони зіткнулися. Після чого, чоловік, який їхав на велосипеді впав на проїжджу частину та вдарився об кінець автовоза, який там проїжджав. Він відразу загальмував, та хотів зупинитися, проте побачивши, що автовоз продовжує рух, оскільки він не міг відчути удару який відбувся, вирішив його наздогнати, щоб повідомити, що відбулася аварія. Наздогнавши автовоз, він разом з водієм автовоза повернулися на місце пригоди. Чоловік, який пішов на велосипедиста, зробив це не навмисно, його дуже хитало, та було видно що він в стані сп`яніння. Після того, як велосипедист впав, обвинувачений пішов далі.

Свідок ОСОБА_13 , суду показав, що приблизно о 17-00 - 18.00 годин, він керував автовозом і рухався по дорозі в правій смузі руху. Коли він почав перестроюватися в середню смугу руху, його на автомобілі наздогнав ОСОБА_17 , який повідомив, що він зачепив велосипедиста, якого штовхнули. Після чого, він разом з ОСОБА_17 повернулися на місце пригоди. Довжина автовоза 18,5 метрів, та велосипедист впав десь на кінець, приблизно на 17 метр автовоза. Моменту падіння велосипедиста він не відчув.

Також, обґрунтовуючи вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, сторона обвинувачення посилалась на такі письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.06.2021, зі схемою пригоди та фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто місце пригоди АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_12 (т.2 а.с. 5-37);

- протокол перегляду відеозапису з веб-камери № 157 за період часу з 16.00 по 17.00 годин ІНФОРМАЦІЯ_3, встановленої на фасаді будинку АДРЕСА_3 та спрямованої у бік проїзної частини Кільцевої дороги, наданої ТОВ «ІА ТРАФІК ІНФО», з якого вбачається момент пригоди (т. 2 а.с.49-57);

- протокол огляду предметів від 16.06.2021, відповідно до якого вилучено відео файл MOVI9324, наданий добровільно свідком ОСОБА_19 на переміщено на диск (т. 2 а.с. 59);

- протокол огляду і перегляду цифрового носія інформації від 22.06.2021, відповідно до якого, переглянуто відео файл MOVI9324, наданий добровільно свідком ОСОБА_19 , з реєстратора встановлено в автомобілі «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , на якому зафіксована обстановка проїзної частини по Кільцевій дорозі, та момент пригоди за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_12 (т. 2 а.с.60-65);

- висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 012-81-2879-2021 від 19.07.2021 відповідно до якого при судово-медичному дослідженні група ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені наступні ушкодження: А) Відкрита черепно-мозкова травма - садно в правій скроневій ділянці, рана на правій вушній раковині, велика забійна рана в лівій тім`яно-потиличній ділянці, що проникає в порожнину черепа; крововилив у м`які покрови голови в лівій тім`яно-скронево-потиличній ділянці; осколково-фрагментарний перелом в лівій тім`яно-потиличній ділянці з переходом ліній перелому на скроневі кістки, праву тім`яну, потиличну кістки, в задню, середню та передню черепні ямки; розриви твердої мозкової оболонки відповідно до перелому; обмежено-дифузні крововиливи під м`яку мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, на полюсі лівої скроневої долі, в правій тім`яній ділянці, на полюсах та основі лобних долей, на полюсі правої скроневої долі з переходом на основу; розмізчення лівої потиличної та тім`яної долей мозку, лівої півкулі мозочку; крововилив у шлуночки головного мозку; набряк-набухання головного мозку. Б) Множинні садна, ділянки осаднення (відповідно з відшаруванням шкіри та розмізченням м`язів), синець, забійні рани на правій руці переважно по передній та зовнішній поверхні; відкритий скалковий перелом правої плечової кістки в середній частині діафізу; садна на лівому плечі; великий синець з ділянкою осаднення шкіри по зовнішній поверхні правого стегна в середній частині з масивним крововиливом з відшаруванням шкіри та утворенням тканевого карману, з розмізченням та розривами м`язів стегна; садно в ділянці лівого наколінника; дугоподібне садно в поперековій ділянці справа. В) Плямисті крововиливи у коренів легень - ознака струсу тіла. Смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від відкритої черепно-мозкової травми з забійними ранами, саднами на голові, множинними переломами кісток склепіння та основи черепа, ушкодженням головного мозку. Що підтверджується множинними ушкодженнями м`яких тканин голови, кісток склепіння та основи черепа, ушкодженням оболонок та тканини головного мозку, набряком-набуханням тканини головного мозку, смугастими крововиливами під ендокардом лівого шлуночка серця, перерозподілом кровотоку у нирках.

Наявні у ОСОБА_12 , ушкодження - відкрита черепно-мозкова травма, множинні і ушкодження м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок, відкритий перелом правої плечової кістки - об`єднані одним механізмом травмування, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Наявні ушкодження утворились від дії тупого(-их) предмета(-ів). Характер та локалізація ушкоджень, ознака струсу тіла вказують на утворення їх при транспортній травмі - зіткненні вантажного автомобіля, що рухався, з водієм велосипеда (велосипедистом). Первинний контакт відбувся в ділянку правої передньо-бічної частини тіла (множинні садна, забійні рани, крововиливи у м`які тканини правої руки, правого стегна по передньо-зовнішній поверхні); ушкодження голови (комплекс відкритої черепно-мозкової травми) обумовлені подальшим падінням потерпілого з велосипеда на дорожнє покриття та ударом потиличною ділянкою голови о виступаючий край обмежувального бордюру. Ознак переїзду колесом (колесами) автомобіля через тіло потерпілого не виявлено.

Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 011-2879-2021 від 11.07.2021 смерть ОСОБА_12 настала від відкритої черепно-мозкової травми з забійними ранами, саднами на голові, множинними переломами кісток склепіння та основи черепа, ушкодженням головного мозку (т. 2 а.с. 72-76);

- висновок експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/111-21/31021-ІТ від 12.07.2021, відповідно до якого, для оцінки дій пішохода ОСОБА_7 та велосипедиста ОСОБА_12 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знать в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділів 4,6,11 чинних Правил дорожнього руху України (т. 2 а.с. 83-87);

Підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_7 знаходився в стані сп`яніння результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 за допомогою приладу «Драгер» від 15.06.2021(т. 2 а.с. 38) та висновком № 003384 КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, складеного 15.06.2021 о 22.05 годин (т. 2 а.с. 39), копією результатів лабораторного дослідження КМНКЛ «Соціотерапія» № 668, проведеного 16.06.2021 з метою виявлення етанолу, відповідно до якого у сечі ОСОБА_7 виявлено 2,38 %о етанолу (т. 2 а.с.43), висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 052-30-2021 від 16.07.2021, відповідно до якого, в результаті судово-токсикологічного дослідження сечі від ОСОБА_7 , 1973 р.н., знайдено етиловий спирт в концентрації 2,72 г/л (проміле) (т. 2 а.с. 44-46);

Крім того, суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в частині того, що коли велосипедист зрівнявся з обвинуваченим, та останній різко пішов на велосипедиста, оскільки такі показання повністю спростовуються переглядом в судовому засіданні відеозапису з веб-камери АДРЕСА_4 та спрямованої у бік проїзної частини Кільцевої дороги, наданої ТОВ «ІА ТРАФІК ІНФО», з якого вбачається як момент пригоди, так і рух обвинуваченого та потерпілого до їх зіткнення (т. 2 а.с.49-57).

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про повторне дослідження доказів, а саме: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.06.2021, схеми пригоди від 15.06.2021, фототаблиці до протоколу огляду місця події. Крім того, представник потерпілої також заявив клопотання про повторне дослідження доказів, а саме: протоколу перегляду відеозапису, відеозапис де зафіксовано рух пішохода та велосипедиста перед виникненням пригоди, який було надано ТОВ «іА Трафік-Інфо» та прослухати звукозапис допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Заслухавши в судовому засіданні 13.02.2024 позиції учасників судового розгляду, вивчивши доводи заявлених клопотань, колегія суддів прийшла до висновків про необхідність задоволення клопотання прокурора та представника потерпілої про повторне дослідження доказів та прослуховування показань свідків.

У судовому засіданні 13.02.2024 колегією суддів було повторно досліджено:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.06.2021 (а.с. 5-9);

- схему пригоди від 15.06.2021 (а.с. 10);

- фототаблицю до протоколу огляду місця події (а.с. 11-37);

- відеозапис, де зафіксовано рух пішохода та велосипедиста перед виникненням пригоди, який було надано ТОВ «іА Трафік-Інфо» (а.с. 57).

У судовому засідання 10.06.2024 колегією суддів було досліджено звукозапис судового засідання від 28.10.2021, а саме показання свідка ОСОБА_18 .

У судовому засідання 23.07.2024 колегією суддів було досліджено звукозапис судового засідання від 21.11.2021, а саме показання свідка ОСОБА_19 та звукозапис судового засідання від 21.11.2021, а саме показання свідка ОСОБА_17 .

За результатами повторного дослідження за клопотанням прокурора та представника потерпілої доказів судом апеляційної інстанції, не було встановлено будь-яких нових фактичних даних, які могли б поставити під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Зміст досліджених судом першої інстанції доказів правильно відображено у оскаржуваному вироку, а висновки суду з приводу оцінки цих доказів відповідають фактичним обставинам.

Відтак, суд першої інстанції всебічно дослідивши всі обставини даного кримінального провадження та оцінивши кожний зібраний під час досудового розслідування доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки як самі по собі, так і у сукупності - прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, а доводи апеляційних скарг таких висновків не спростовують.

Колегія суддів апеляційного суду в повному обсязі погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 вбачаються ознаки можливого порушення п.4.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку, але зазначене порушення не перебуває в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, так як відповідно до п.6.6 п.В Правил дорожнього руху України велосипедисту забороняється рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках. А тому саме потерпілий повинен пропустити обвинуваченого, що йшов по тротуару.

При цьому, апеляційний суд враховує сукупність порушення вимог Правил дорожнього руху України, що були допущені потерпілим, а саме рух на велосипеді по тротуару, де рух заборонено, рух у зустрічному напрямку щодо руху транспортних засобів по проїжджій частині дороги, невжиття заходів для зупинки керованого ним велосипеду та об`їзду перешкоди у виді обвинуваченого, який рухався у напрямку руху велосипедиста. На думку колегії суддів саме і порушення призвели до зіткнення велосипедиста із пішоходом та настання наслідків у виді смерті велосипедиста.

Таким чином, підсумовуючи все вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд дослідивши вказані вище докази, надавши кожному з них оцінку на предмет належності, допустимості, а сукупності зібраних доказів на предмет достатності для підтвердження обвинувачення, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду достатньо мотивований й ґрунтується на обставинах та доказах, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Виконуючи завдання кримінального провадження, суд з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини й ретельно перевірив версію сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, зіставивши й проаналізувавши наявні у провадженні та отримані в ході його розгляду дані, суд вмотивував своє рішення, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, всупереч посиланням прокурора та представника потерпілої в їх апеляційних скаргах, при оцінці доказів, дотримався вимог ст. ст. 84, 86 та 94 КПК.

Враховуючи викладене, імперативність приписів ст. 17 КПК та неспроможність зазначених у апеляційних скаргах доводів прокурора та представника потерпілої, суд, керуючись ст. 373 КПК України, правомірно ухвалив виправдувальний вирок.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всі інші надані та досліджені в судовому засіданні докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, не дозволяють зробити однозначний та беззаперечний висновок «поза розумним сумнівом» про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило загибель людини, а тому суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого, а тому ОСОБА_7 підлягав виправданню за недоведеністю його винуватості і з таким висновком та такою оцінкою доказів погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги прокурора та представника потерпілих про те, що виправдувальний вирок відносно ОСОБА_20 необхідно скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються доказами та висновками, які належним чином оцінені місцевим судом із зазначенням причин, чому докази сторони обвинувачення не взяті до уваги.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення апеляційних скарг прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 відсутні.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів залишає без задоволення апеляційні скарги прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4