Справа № 466/573/24
Провадження № 1-кп/466/429/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2 .

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши в залі суду в м.Львові в відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002265 від 09.08.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. красноярськ рф, гр.України, українки, з освітою середньою, одруженої, працюючої м.Харків ПП «Квіти» флорист, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

за ч.3 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою, використовуючи власний ноутбук «Asus Vivobook Pro 15» та створений нею обліковий запис на інформаційному порталі про нерухомість «besplatka.ua» (електронний доступ: ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

опублікувала на вказаному порталі завідомо неправдиве оголошення про здачу в подобову оренду будинку у м. Київ, який не належав їй на праві власності, не перебував у її володінні, користуванні чи розпорядженні.

У подальшому, отримавши заявку на бронювання вказаного будинку від потерпілого ОСОБА_5 ,невстановлена особа , не маючи можливості та намірів виконувати зобов`язання щодо надання зазначеного будинку в оренду, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , в месенджері «Telegram» обговорила з ОСОБА_5 деталі та умови оплати за бронювання, в т.ч. надала реквізити банківської картки ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_5 , 10.06.2023, о 13 год. 02 хв., здійснено оплату за бронювання будинку, а саме здійснено переказ грошових коштів в сумі 2000 грн. на банківську картку ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , заволоділа грошовими коштами потерпілої на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою,повторно, використовуючи власний ноутбук « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та створений нею обліковий запис « ОСОБА_6 » на інформаційному порталі про нерухомість «Dom.ria» (електронний доступ: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), 11.06.2023, о 22 год. 48 хв., опублікувала на вказаному порталі завідомо неправдиве оголошення про здачу в подобову оренду будинку за адресою АДРЕСА_4 , який не належав їй на праві власності, не перебував у її володінні, користуванні чи розпорядженні.

У подальшому, отримавши заявку на бронювання вказаного будинку від ОСОБА_7 , невстановлена особа, не маючи можливості та намірів виконувати зобов`язання щодо надання зазначеного будинку в оренду, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , в месенджері «Telegram» обговорила з ОСОБА_7 деталі та умови оплати за бронювання, в т.ч. надала реквізити банківської картки ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, потерпілий ОСОБА_7 , 12.06.2023, о 14 год. 15 хв., здійснив оплату за бронювання будинку шляхом переказу грошових коштів в сумі 2000 грн. на банківську картку ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , заволоділа грошовими коштами потерпілого на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою, повторно ,використовуючи власний ноутбук « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та обліковий запис « ОСОБА_8 » на інформаційному порталі про нерухомість «Obyava.ua» (електронний доступ: ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , опублікувала на вказаному порталі завідомо неправдиве оголошення про здачу в нодобову оренду будинку за адресою м Сирець , м Нивки 22 садова , який не належав їй на праві власності, не перебував у її володінні, користуванні чи гозпорядженні.

У подальшому, отримавши заявку на бронювання вказаного будинку від ОСОБА_9 , невстановлена особа, не маючи можливості та намірів виконувати зобов`язання щодо надання зазначеного будинку в оренду, за дспередньою домовленістю з ОСОБА_4 , в месенджері «Telegram» обговорила з ОСОБА_9 деталі та умови оплати за бронювання, в т.ч. надала реквізити банківської картки ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_9 , 12.06.2023, о 15 год. 58 хв., здійснено оплату за бронювання будинку, а саме здійснено переказ грошових коштів в сумі 3200 грн. на банківську картку ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , заволоділа грошовими коштами потерпілої на вказану суму.

Окрім цього , ОСОБА_4 21.06.2023, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою, повторно, використовуючи власний ноутбук « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та створений нею обліковий запис « ОСОБА_10 » на інформаційному порталі про нерухомість «Rieltor.ua» (електронний доступ: ІНФОРМАЦІЯ_7 ), опублікувала на вказаному порталі завідомо неправдиве оголошення про здачу в подобову оренду будинку за адресою АДРЕСА_5 , який не належав їй на праві власності, не перебував у її володінні, користуванні чи розпорядженні.

У подальшому, отримавши заявку на бронювання вказаного будинку від ОСОБА_11 , невстановлена особа, не маючи можливості та намірів виконувати зобов`язання щодо надання зазначеного будинку в оренду, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , в месенджері «Telegram» обговорила з ОСОБА_11 деталі та умови оплати за бронювання, в т.ч. надала реквізити банківської картки ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_12 , 23.06.2023, о 13 год. 08 хв., здійснено оплату за бронювання будинку, а саме здійснено переказ грошових коштів в сумі 2000 грн. на банківську картку ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме за адресою АДРЕСА_3 , заволоділа грошовими коштами потерпілої на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю та пояснила, що дійсно, використовуючи власний ноутбук « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та обліковий запис « ОСОБА_8 » на інформаційному порталі про нерухомість «Obyava.ua» (електронний доступ: ІНФОРМАЦІЯ_5 ), публікувала на вказаному порталі завідомо неправдиві оголошення про здачу в подобову оренду житлові приміщення у Києві , які фактично не належали їй на праві власності, не перебували у її володінні, користуванні чи розпорядженні. Потерпілі подавали заявки на бронювання цього житла і на її банківську картку надсилали передоплату. Дійсно наміру виконувати ці угоди вона не мала, розуміла, що вчиняє щодо потерпілих щахрайські дії. У вчиненому розкаюється. Заподіяну нею матеріальну шкоду потерпілим вона відшкодувала. Просить не позбавляти її волі та не карати суворо.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченої, а також доказами що характеризують особу обвинуваченої.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснив їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї винуватості, її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується її визнавальними показаннями в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 о вірно кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України, оскільки вона заволоділа чужим майном, шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, відшкодувала потерплим заподіяну шкоду.

Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті , за якою кваліфіковано злочини, тана підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням , поклавши на неї обов`язки згідно ст.76 КК України.

У даному провадженні запобіжний захід не обирався .

Питання речового доказу - ноутбука «Asus Vivobook Pro 15 слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, застосувавши спецконфіскацію як до майна, що було використано обвинуваченою, як знаряддя злочину. .

Керуючись ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді 3/трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1/один/ рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ - ноутбук «Asus Vivobook Pro 15» конфіскувати в дохід держави у відповідності до вимог п.1 ч.9 ст.100 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1