ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2194/24 Справа № 211/643/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з

приміщенням ДУ «КУВП (№3)»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривому Розі, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001243 від 06.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхньодніпровськ, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, раніше судимий:

- 18 березня 1996 року Верхньодніпровським районним районним судом за ч. 2 ст.140, ч.2 ст.40, ст.45 КК України (в редакції КПК 1960 року) до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;

- 06 березня 1996 року Військовим судом Дніпропетровського гарнізону за ч.2 ст. 215-3 КК України (в редакції КПК 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 19 серпня 1997 року Верхньодніпровським районним судом за ст. 198-2, ст. 43 КК України (в редакції КПК 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений від покарання з залу суду на підставі ст.1 п «а» Указу Президента України «Про амністію» від 26.06.1997 року;

- 27 листопада 2000 року Верхньодніпровським районним судом за ч. 2 ст. 144, ч.3 ст.141, ч.2 ст.215-3, ч.2 ст. 140, ст. 42, ст. 43 КК України (в редакції КПК 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.12.2004 року по відбуттю строку покарання;

- 18 травня 2006 року Верхньодніпровським районним судом за ч.2 ст. 189, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 24 листопада 2008 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 187, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 17 листопада 2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.286, ч.4 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково на 1 рік 13 днів;

- 11 серпня 2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 187 ч.2, 187 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 року вирок змінено з призначенням остаточного покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Звільнений 24.01.2020 по відбуттю строку покарання,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, вирішено питання щодо зарахування покарання, судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду, 04 листопада 2023 року в ранковий час ОСОБА_8 перебував за адресою свого фактичного проживання по АДРЕСА_3 . В цей час в квартирі за вказаною адресою перебували ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою він проживав, а також їх спільні знайомі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими разом протягом дня вживали спиртні напої.

Через деякий час, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли додому, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишилися за місцем свого проживання та продовжили розпивати алкогольні напої удвох.

В процесі розпиття алкогольних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_9 , посилена станом алкогольного сп`яніння, та за вказаних мотивів виник намір на заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Відразу ж після цього, 04.11.2023 приблизно о 20:00 годин, ОСОБА_8 знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до неї, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень небезпечних для життя ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, почав послідовно один за одним наносити руками зжатими в кулак удари в область голови ОСОБА_9 , яка знаходилась в положенні стоячи обличчям до нього, нанісши при цьому не менше 7 ударів.

Після того, як ОСОБА_9 впала на підлогу та знаходилась в положенні лежачі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, зі значною силою почав наносити їй численні удари руками, взутими ногами в область тулубу місця розташування життєво-важливих органів людини, та кінцівок ОСОБА_9 , нанісши при цьому: в область задньої поверхні грудної клітини, не менше 2 ударів; в область передньо-бокових поверхонь грудної клітини не менше 9 ударів; в область передньої черевної стінки не менше 2 ударів; в область кінцівок не менше 32 ударів.

Після чого, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, припинив свої злочинні дії, а ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень через деякий час померла на місці злочину.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 2258 від 06.12.2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити та призначити покарання ОСОБА_8 у виді 7 років позбавлення волі. На обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Призначене покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість.

Наголошує, що в даному кримінальному провадженні є декілька окремих пом`якшуючих покарання обставин, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що дає можливість призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Суд не звернув увагу, що ОСОБА_8 проходив військову службу на першій лінії, звільняв місця ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Однак, останнього не могли офіційно прийняти до лав ЗСУ, враховуючи попередні судимості, проте проходження ним військової служби підтверджується низкою свідків. Отже, ОСОБА_8 має три пом`якшуючі обставини та до нього може бути застосовані положення ст. 69 та ст. 75 КК України.

Твердження суду про неодноразові судимості ОСОБА_8 , є неприпустимим, з урахуванням погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі і під час надання характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

На адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання захисника, в якому він відмовляється від своєї апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 403 КПК України.

В судовому засіданні, захисник ОСОБА_7 не підтримав вказане клопотання та просив розглядати його апеляційну скаргу, зазначив, що вказана позиція узгоджена із обвинуваченим ОСОБА_8 .

Судове засідання проводиться за відсутності обвинуваченого, явка якого не є обов`язковою, про дату та час розгляду апеляційної скарги захисника повідомлений належним чином, клопотань про бажання приймати участь не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В апеляційному порядку висновки суду щодо винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ніким не оскаржуються, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого та тяжкості злочину, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Так, при вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Суд першої інстанції встановив обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи спосіб вчинення умисного злочину проти життя особи, спричинення значної кількості, беззаперечного усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, той факт, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини із застосуванням насильства або погрозою застосування насильства, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення протиправних діянь та небажання стати на шлях виправлення, також колегією суддів враховано думку потерпілого, який просив покарати обвинуваченого суворо.

Судом першої інстанції при призначені міри покарання враховані всі обставини на які посилається захисник, в тому числі на дві обставини, які пом`якшують покарання. Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що перебування ОСОБА_8 в лавах ЗСУ не підтверджена матеріалами кримінального провадження та крім цього не може слугувати беззаперечною підставою для пом`якшення покарання останньому, враховуючи ряд інших факторів, які вказують на обґрунтованість покарання, яке призначене судом першої інстанції.

При призначенні міри покарання враховані всі необхідні обставини, зокрема дані, які характеризують обвинуваченого, думку потерпілого та обставини кримінального правопорушення, будь-яких інших доказів, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо особи обвинуваченого, при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції на підтвердження доводів апеляційної скарги не надано.

Враховуючи наведене та вимоги ст. ст. 65, 66 КК України, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення міри покарання ОСОБА_8 , будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів, а тому відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та з урахуванням особи обвинуваченого, не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання або застосування положень ст. 69 КК України.

Отже, рішення суду першої інстанції є справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001243 від 06.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді