ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2196/24
Провадження №1-кс/477/896/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

26 серпня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000482 від 23 серпня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2024 року слідчий слідчого відділу ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000482 від 23 серпня 2024 року із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці з покладенням на нього певних обов`язків.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 23 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, в якому 24 серпня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 23 серпня 2024 року близько 16.00 год, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Readmi Mi 10T Lite», належний ОСОБА_8 .

У поданому клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, підтвердженого джерела доходу, що у сукупності із тяжкістю покарання яке йому загрожує може вплинути на його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, які існують по даний час і свідчать про неможливість запобігти зазначеним ризикам, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, вважає за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на ключові аспекти клопотання, а саме на доведеність обґрунтованості підозри та наявні ризики, що дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи прокурора, адвоката та підозрюваного, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 23 серпня 2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 23 серпня 2024 року близько 16.00 год, перебуваючи спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 біля будинку АДРЕСА_2 , прийняв рішення про відкрите заволодіння мобільним телефоном марки «Readmi Mi 10T Lite», який належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи зазначений вище умисел, ОСОБА_7 під приводом здійснення телефонного дзвінка взяв у ОСОБА_9 , який на той час з дозволу ОСОБА_8 , розмовляв по його телефону, указаний телефон. У подальшому, ОСОБА_7 , діючи відкрито, під час дії на території України воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, заволодів зазначеним мобільним телефоном марки «Readmi Mi 10T Lite», який належить ОСОБА_8 та зник з місця вчинення злочину. З викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власни розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_8 в розмірі 5000 грн.

Отже, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого мана (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 186 КК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з долученими до клопотання матеріалами, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 23 серпня 2024 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23 серпня 2024 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , протоколом впізнання за фотознімками за участю потерпілого від 23 серпня 2024 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 24 серпня 2024 року, які у своїй сукупності, свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Таким чином, існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_7 зазначеного злочину, що з огляду на вимоги частини другої статті 177 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою і підставою обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 є запобігання ризикам, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, зокрема, щодо того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, передбаченого пунктом 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України, свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини четвертої статті 186 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_7 тривалий час проживає в смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області, інкримінований йому злочин вчинив за місцем проживання, безпосередньо знає свідків, тому, на думку слідчого судді, підозрюваний може вплинути на свідків з метою зміни показань, або надання показань, що виправдовують його.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність обставин, передбачених в пункті 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що у поданому слідчим клопотанні відсутні будь-які обґрунтовані аргументи, щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. У судовому засіданні прокурор також не навів відповідних аргументів, що свідчить про недоведеність слідчим обставин, передбачених пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України.

За частиною четвертою статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до частини шостої статті 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, з метою запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні та забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки підозрюваного, забезпечення процесуальних дій слідчого, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 , строком до 22 жовтня 2024 року.

Покласти на строк до 22 жовтня 2024 року на підозрюваного ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

не відлучатися із смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні, за виключенням випадків участі у проведенні слідчих дій, у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12