СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8304/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м.Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000382 від 12.11.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва надійшло вказане клопотання, в якому слідчий, просить накласти арешт на майно ОСОБА_3 ..

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000382 від 12.11.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи, що указом Президента України в Україні введено воєнний, заволодів грошовими коштами шляхом обману.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ 18.11.2024 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 проведено затримання ОСОБА_4 , при особистому обшуку якого виявлено та вилучено майно.

18.11.2024 вилучені речі після проведення обшуку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, які самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності вказаних вище осіб та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

На разі, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке 18.11.2024 вилучено в ОСОБА_4 , оскільки є вагомі підстави вважати, що вищевказані речі самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності вказаних вище осіб та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій просить розглянути клопотання, яке підтримує у повному обсязі, у її відсутності.

Представник власника майна також у судове засідання не з`явився, згідно з вимогами ч.1 ст.172 КПК України його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у його відсутності.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

18.11.2024 слідчим проведено затримання ОСОБА_4 , при особистому обшуку якого виявлено та вилучено майно, яке того ж дня визнано речовим доказом.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи, що слідчим доведено, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучені речі.

Вирішуючи питання щодо накладення арешту на ключ до транспортного засобу «Audi Q7», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, слідчий не навів достатніх на цьому етапі досудового розслідування доказів на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з цією метою. Так, хоча до клопотання долучено постанову слідчого про визнання ключа до транспортного засобу «Audi Q7», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні, однак з огляду на вказану постанову органу досудового розслідування таке визнання цього майна речовим доказом носить формальний характер. Доказів того, що вказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, або набуте кримінально протиправним шляхом, не надано та слідчим у постанові про визнання речовим доказом не наведено. Таким чином, відповідно до вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, такий захід забезпечення кримінального провадження, не буде відповідати вимогам щодо пропорційності втручання в права власника майна, а також достатнім для забезпечення кримінального провадження, тому у задоволені клопотання в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000382 від 12.11.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 61 950 гривень які поміщено до спеціального пакету PSP 2282281;

- 161 купюра номіналом по 100 доларів США серія LF 94934593А та 4 купюри номіналом по 100 доларів США, а саме: серія номер КН21796458 АН8, HL24991624GL12 , НВ 51530495МВ2 , РК 54884626ІК14 які поміщено до спеціального пакету PSP2282213;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення «OSCE» на ім`я ОСОБА_6, портмане коричневого кольору з картками, картка платників податків на ім`я ОСОБА_6 які поміщено до спеціального пакету PSP 2282214;

- мобільний телефон марки «Iphone 16 Pro МАХ», без сім карти, пароль не відомий, який поміщено до спеціального пакету PSP 2282204;

- посвідчення «OSCE» № НОМЕР_4 , яке поміщено до спеціального пакету PSP 2282212,

що вилучено 18.11.2024 в ході проведення особистого обшуку.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1