Справа № 211/816/24
Провадження № 1-кп/211/321/24
У Х В А Л А

іменем України

31 жовтня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 10.01.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ рф, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.05.2005 Жовтневим районним судом м. Кривого Рога за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік, по постанові Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2006 відмінено засудження з випробувальним терміном, направлений до виправного закладу строком на 2 роки позбавлення воли; 10.05.2006 Жовтневим районним судом м. Кривого Рога за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднати покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.05.2005 року, до відбуття 3 роки позбавлення волі; 19.06.2008 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.185, 69 КК України до 3 років обмеження волі, звільнився 05.02.2010 по відбуттю строку покарання; 31.10.2011 Жовтневим районним судом м. Кривого Рога за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік; 10.12.2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду від 31.10.2011 року, до відбуття 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 21.01.2013 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 02.06.2014 умовно-достроково на п`ять місяців сім днів; 07.10.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 , ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 12.11.2014 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 22.12.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року замінено невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяця 13 днів у вигляді позбавлення волі на термін покарання у вигляді обмеження волі з відбуванням покарання у виправному центрі; 28.02.2018 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 1 року 1 дня позбавлення волі; 11.06.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнився 28.03.2019 по відбуттю строку покарання; 12.09.2019 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 14.11.2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 13.01.2020 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.1, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 13.02.2020 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі; 19.02.2020 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі; 27.04.2020 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1, 4 ст.70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі; 26.05.2020 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі; 16.02.2021 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 1, 4 ст.70 КК У країни до 4 років позбавлення волі; 10.06.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1, 4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 14.02.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, ч.1, 4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 29.09.2023р. по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Президентом України підписано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі чого з 05:30 години 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, у період якого ОСОБА_4 , маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 в період часу з 05.30 години до 06.00 години 10.01.2024р., знаходячись в кімнаті №1 приміщення хостелу за адресою АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, повторно, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти в сумі 600грн, комплект прикрас «Dominik», а саме: ланцюжок, хрестик, браслет, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/1709-ТВ від 15.01.2024р., становить 586,67 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 та інші дріб`язкові речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять. Після чого, ОСОБА_6 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1186,67 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією.

Обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали провадження приходить до наступних висновків.

Згідно із п.2 ч.3 ст.314 КПК України суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав пекредбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Як передбачено ч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

9 серпня 2024 року набув чинності закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ), відповідно до якого в ст.51 КУпАП викладено в наступній редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб. Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб….»

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, яка не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024р.» прожитковий мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2024р. становить 3028грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн. на 2024 р., а 2 неоподаткованих мінімумів (ст.51 ч.2 КУпАП) становить 3028грн.

Отже, заволодіння чужим майном вартістю до 3028 грн. включно становить адміністративне правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, де матеріальна шкода не перевищує 3028грн., отже в даному випадку , відповідно до вищевказаних положень КК України та Конституції України, а також враховуючи згоду ОСОБА_4 , то обвинуваченого необхідно звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з набуттям чинності Закону, який скасовує кримінальну відповідальність за вказану дію.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Стаття 124 КПК України фактично передбачає випадки, коли понесені сторонами процесуальні витрати можуть бути перерозподілені. Так витрати на залучення експертів та понесені потерпілим процесуальні витрати (в т.ч. витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з обвинуваченого лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. Лише у випадку ухвалення обвинувального вироку суду і відсутності коштів у обвинуваченого понесені потерпілим процесуальні витрати можуть бути компенсовані за рахунок коштів Державного Бюджету України. Стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження чинний КПК України не регулює.

Керуючись ст.314, п.4-1 ч.1 ст.284, ст.ст. 369-372, 479-2 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження №0000046 від 10.01.2024 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази по справі: банківську картку емітовану «Укрсіббанком» НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_7 , хрестик, ланцюжок, браслет виготовлені з металу жовтого кольору, пластикова картка з отвором для сім-карти НОМЕР_2 НОМЕР_3 plus, блокнотик - залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 ; паперовий конверт з двома слідами рук - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 4543грн. 68коп. покласти за рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1