Справа № 301/3140/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2024 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в місті Іршава кримінальне провадження №0000324 від 20.07.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с. Собатин, Іршавського району, Закарпатської області, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , освіта початкова, офіційно не працюючого, проживає у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні має малолітню дитину, такого, що не має судимості (в силу ст.89 КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисних спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, попередньо знаючи про те, що указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено режим воєнного стану, який продовжено указом Президента України №271/2024 від 06 травня 2024 року, перебуваючи на території Хустського району Закарпатської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено) використовуючи мобільний телефон із сім-картами оператора мобільного зв`язку Київстар з номерами телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , шляхом авторизації у автоматизованій системі Інтернет - банкінгу «Приват 24», видавши себе за законного володільця персональної інформації - клієнта даного банку, незважаючи на те, що доступ до особистих банківських рахунків та системи дистанційного доступу до них являються захищеними, ОСОБА_3 отримав доступ до управління послугами банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , та переконавшись в наявності грошових коштів на банківському рахунку потерпілого без його згоди та відома, а саме ОСОБА_6 , здійснив перерахунок коштів двома транзакціями, зокрема о 13 год. 28 хв. на суму 3015,08 грн. та о 13 год. 30 хв. на суму 3015,08 грн., із вищевказаного рахунку на картковий рахунок № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 . За наведених обставин ОСОБА_3 діючи незаконно, таємно, умисно з корисливих мотивів заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на суму 6030,08 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 18 липня 2024 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисних спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, попередньо знаючи про те, що указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено режим воєнного стану, який продовжено указом Президента України №271/2024 від 06 травня 2024 року, перебуваючи на території Хустського району Закарпатської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено) використовуючи мобільний телефон із сім-картами оператора мобільного зв`язку Київстар з номерами телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ,шляхом авторизації у автоматизованій системі Інтернет - банкінгу «Приват 24», видавши себе за законного володільця персональної інформації - клієнта даного банку, незважаючи на те, що доступ до особистих банківських рахунків та системи дистанційного доступу до них являються захищеними, ОСОБА_3 отримав доступ до управління послугами банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , та переконавшись в наявності грошових коштів на банківському рахунку потерпілого без його згоди та відома, а саме ОСОБА_6 , здійснив перерахунок коштів транзакцією о 15 год. 12 хв. на суму 13050,00 грн., із вищевказаного рахунку на картковий рахунок № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 . За наведених обставин ОСОБА_3 діючи незаконно, таємно, умисно з корисливих мотивів заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на суму 13 050,00 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 19 липня 2024 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисних спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись в тому, що його дії є непоміченими для сторонніх осіб, попередньо знаючи про те, що указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено режим воєнного стану, перебуваючи на території Хустського району Закарпатської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено) використовуючи мобільний телефон із сім-картами оператора мобільного зв`язку Київстар з номерами телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , шляхом авторизації у автоматизованій системі Інтернет - банкінгу «Приват 24», видавши себе за законного володільця персональної інформації - клієнта даного банку, незважаючи на те, що доступ до особистих банківських рахунків та системи дистанційного доступу до них являються захищеними, ОСОБА_3 отримав доступ до управління послугами банківських рахунків АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_3 , та переконавшись в наявності грошових коштів на банківських рахунках потерпілого без його згоди та відома, а саме ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії об`єднані єдиним умислом, здійснив перерахунок коштів, зокрема о 07 год. 50 хв. на суму 1 909, 55 грн., із рахунку № НОМЕР_5 , другою транзакцією о 07 год. 50 хв на суму 1 608, 04 грн. та о 14 год. 32 хв. третьою транзакцією здійснив грошовий переказ на суму 904, 52 грн. із рахунку № НОМЕР_3 на картковий рахунок № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 .

За наведених обставин ОСОБА_3 діючи незаконно, таємно, повторно умисно з корисливих мотивів заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 4 422, 11 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах зазначених в обвинувальному акті визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 є його дідом. В липні 2024 року, скориставшись тим, що потерпілий попередньо повідомив йому про всі паролі до карток у «Приват 24» перерахував двічі кошти з картки потерпілого на картковий рахунок своєї співмешканки ОСОБА_7 , якій пояснив, що це його кошти. Після того як потерпілий написав заяву до поліції, він йому все розповів. У скоєному розкаюється, шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі, просить не застосовувати до нього суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. До суду надав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, до обвинуваченого претензій морального чи матеріального характеру не має.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження по речовим доказам.

Суд, оцінивши докази по справі, вважаючи їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємопов`язаними по справі, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 65 КК України покарання винній особі має бути призначено із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного злочину, який за класифікацією ст. 12 КК України є тяжким злочином. Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, згідно вимоги про судимість ОСОБА_3 є таким, що не має судимості (в силу ст.89 КК України), відповідно до характеристики від 23.07.2024 № 01-44/110, проживає разом із співмешканкою ОСОБА_7 та виховують малолітню дитину, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає - повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обранням покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, при цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства та відносно нього можуть бути застосовані положення ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому, на підставі ухвали слідчого судді від 08.08.2024, обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту до 06.10.2024, який продовжено не було. Інші клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 прокурором на заявлялись.

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25.07.2024 накладено арешт на вилучене майно у кримінальному провадженні №0000324 від 20.07.2024. У відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України арешт майна підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 371,374, 395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 ( п`ять ) років.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.07.2024 про накладення арешту на вилучене майно у кримінальному провадженні №0000324 від 20.07.2024- скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000324 від 20.07.2024:

-мобільний телефон марки «Huawei P20 lite ANE-LX1» - повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1