Справа № 216/5628/24
провадження 1-кс/216/1759/24
УХВАЛА

іменем України

20 серпня 2024 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 04.07.2024 за ч. 2 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні №0000532 від 04.07.2024 із забороною права на його відчуження, розпорядження та користування, що вилучений під час обшуку - мобільний телефон марки «Poco X4 Pro 5G» золотистого кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім картами мобільних операторів «Київстар» № НОМЕР_3 , «lifecell» № НОМЕР_4 який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала клопотання.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 04.07.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

На даному етапі досудового розслідування встановлено, що службові особи КП «Криворізька міська лікарня №3» Криворізької міської ради, які входять до складу ВЛК спільно з невстановленими особами виготовляють фіктивні свідоцтва про хворобу з печатками зазначеної лікарні, які передаються до МСЕК, які використовуються в подальшому як підстава для звільнення з військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням із військового обліку та вибуттям за межі державного кордону України.

04.07.2024 слідчим відділом Криворізького РУП вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що солдат військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає АДРЕСА_2 , надав до військової частини НОМЕР_5 свідоцтво про хворобу №27 від 14.12.2023р. та довідку до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №178651 від 14.12.2023р., які слугували підставою для його звільнення з військової служби. ОСОБА_4 призваний Петрівським РТЦК 05.12.2022 р., ІПН НОМЕР_6 , користується номером мобільного телефону НОМЕР_7 , що використовується в мобільному терміналі XIAOMI Poco X4 Pro 5G IIMEI НОМЕР_8 . Раніше користувався наступним номером телефону НОМЕР_9 . Паспорт громадянина України № НОМЕР_10 отримав 06.09.2021 року в Голопристанському районному відділі Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (досі окупована територія). Дата виїзду з Херсонської області невідома. Документи на звільнення з військової служби направляв за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_5 .

Зазначеним військовослужбовцем направлення на ВЛК у військовій частині не надавалось, у зв`язку з тим, що він отримав легкі поранення. Свідоцтва про хворобу №27 та довідки до акту огляду МСЕК про встановлену інвалідність військовослужбовця ОСОБА_4 , 2001 р.н., згідно свідчень начальника медичної служби в/ч НОМЕР_5 , мають ознаки фіктивності.

Також на свідоцтві містяться дві особисті печатки лікарів з наступними ПІБ: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Інформації про зазначених лікарів на офіційних ресурсах Міністерства охорони здоров`я, у тому числі в переліку тих, хто отримав ліцензію на проведення медичної практики, не знайдено.

Надані довідки до акту огляду Міжрайонної металургійної МСЕК, не відповідають встановленому зразку за кольором та щільністю, підпис та прізвище не відповідають дійсній голові МСЕК ( ОСОБА_8 ). Печатка також суттєво відрізняється від офіційної.

Вищевказані обставини підтверджуються допитом в якості свідка начальника медичної служби в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_9 та іншими зібраними під час проведення досудового розслідування доказами.

Враховуючи вищевикладене, є підстави вважати, що ОСОБА_10 , за попередньою змовою з іншими особами може бути причетній до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

В ході досудового слідства 15.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2024 проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено належний ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Poco X4 Pro 5G» золотистого кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім картами мобільних операторів «Київстар» № НОМЕР_3 , «lifecell» № НОМЕР_4 , на якому маються відомості щодо отримання документів ВЛК, свідоцтва про хворобу №27 та довідки до акту огляду МСЕК.

У зв`язку з цим у кримінальному провадженні виникла необхідність накладення арешту на вищевказане майно ОСОБА_4 .

Сторона обвинувачення посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 15.08.2024 майно.

1.Позиції учасників.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

У судове засідання володільці майна, належним чином у передбаченому ст. 135, ч. 1 ст. 172 КПК України порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільців майна на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

2.Обставини, що були встановлені під час розгляду клопотання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532 від 04.07.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

15.08.2024, у період часу з 10:21 до 10:48 годин, проведено обшук житла ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведеного обшуку у останнього виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі, які 15.08.2024 постановою слідчого долучені в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Тимчасово вилучені речі належить ОСОБА_4 .

3.Мотиви прийняття рішення слідчим суддею.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

3.1 Щодо строку звернення з клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Оскільки, речі на які слідчий просить накласти арешт було вилучено 15.08.2024 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, а клопотання про арешт майна подано до суду 16.08.2024, сторона обвинувачення звернулась з вказаним клопотанням у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2 Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 04.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Слід звернути увагу, що зазначений зазначені у клопотанні речі, мають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

З огляду на викладене, на переконання слідчого судді доведено, що підстава передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (арешт з метою збереження речових доказів) підлягає застосуванню.

3.3 Щодо наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Під час проведення обшуку вдалось зафіксувати дані з вилучених речей. Однак необхідним є збереження первинних параметрів таких речей, поряд з цим, наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних речах.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження майно, на яке прокурор просить накласти арешт може бути приховано або знищено.

3.4 Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

На переконання слідчої судді, на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчої судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні корупційних кримінальних правопорушень.

Слідча суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

3.5 Щодо наслідків арешту майна

На переконання слідчого судді, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини та початкову стадію досудового розслідування та обраний спосіб арешту, такий арешт не є надмірно обтяжливим.

Поряд з цим, наразі слідчому судді не надано будь-яких даних, які б вказували на суттєве позначення арешту майна, застосованого у вищезазначений спосіб, на інтересах володільця.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які вилучені 15.08.2024 в ході обшуку приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації та постійного мешкання ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон марки «Poco X4 Pro 5G» золотистого кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім картами мобільних операторів «Київстар» № НОМЕР_3 , «lifecell» № НОМЕР_4 , що належать на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони власнику, уповноваженим ним особам, а також іншим особам в відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

Визначити місцем зберігання майна, на яке накладено арешт згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 - в камері зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1