Справа № 357/1294/22
У Х В А Л А

20.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква в режимі відеоконференції під час розгляду розгляду кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000974 від 12.05.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий: 1) 18.08.2020 року Білоцерківський міськрайонним судом Київської області до двох місяців арешту; 2) 02.06.2021 року Білоцерківський міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

клопотання захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000974 від 12.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за окремими епізодами,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, в період з 15 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року у темну пору доби (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , проїжджаючи на автомобілі марки «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їх матері ОСОБА_7 , неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , помітили відсутність паркану та в цей час у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись відсутністю паркану, який огороджував територію вище вказаного домоволодіння, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись темною порою доби та тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснили крадіжку металобрухту загальною вагою 160 кг, вартістю 872 гривні 00 копійок, який належить ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 завантажили вищевказані речі в автомобіль з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 872 гривні 00 копійок.

Дії ОСОБА_5 за даним епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 за даним епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття провадження у справі за рядом епізодів у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дане клопотання підтримали.

Прокурор не заперечувала проти закриття епізоду в даному кримінальному провадженні з цих підстав.

Потерпілі до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно повідомленням у додатку «Viber».

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Відповідно до положень даного Закону, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за вчинення якої настає відповідальність, передбачена ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачає, що розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 становить 2270 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становить 1135 грн на 2021 рік, а два неоподатковуваних мінімуми відповідно 2270 грн.

Отже, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вартістю до 2270 грн включно, є адміністративним правопорушенням.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Аналогічна правова позиція була викладена 7 жовтня 2024 року Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом роз`яснено обвинуваченим, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому вони мають право на продовження судового розгляду у загальному порядку, та запитано його згоду на закриття провадження по окремих епізодах з таких обставин. Обвинувачені наполягали на закритті провадження в частині епізодів, заявлених його захисником, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась часткова декриміналізація вчинених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024, та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття окремих епізодів відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а саме за епізодом ОСОБА_8 , що мав місце з 15 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року.

Судовий розгляд за епізодами, що мали місце в 2021 році відносно потерпілих ОСОБА_9 (сума майнової шкоди 2 617 грн 17 коп), ОСОБА_10 (сума майнової шкоди 10 716 грн 57 коп), ОСОБА_11 (сума майнової шкоди 3 776 грн 59 коп, ОСОБА_12 (сума майнової шкоди 2 094 гривень), ОСОБА_13 (сума майнової шкоди 240 гривень), необхідно продовжити в загальному порядку.

Долю речових доказів та витрат, понесених у кримінальному провадженні, а також питання цивільних позовів інших потерпілих, щодо епізодів яких продовжується судовий розгляд, суд вирішуватиме під час ухвалення остаточного судового рішення у справі за всіма епізодами.

Керуючись ст. ст. 8, 58 Конституції України, ст. ст. 3, 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 350, 369-372 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000974 від 12.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за окремими епізодами задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000974 від 12.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом злочинної діяльності, що мав місце в період з 15 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року відносно потерпілого ОСОБА_8 (вартість майнової шкоди 872 гривні) закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження № 0000974 від 12.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом злочинної діяльності, що мав місце в період з 15 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року відносно потерпілого ОСОБА_8 (вартість майнової шкоди 872 гривні) закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження № 0000974 від 12.05.2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами, що мали місце в 2021 році відносно потерпілих ОСОБА_9 (сума майнової шкоди 2 617 грн 17 коп), ОСОБА_10 (сума майнової шкоди 10 716 грн 57 коп), ОСОБА_11 (сума майнової шкоди 3 776 грн 59 коп, ОСОБА_12 (сума майнової шкоди 2 094 гривень), ОСОБА_13 (сума майнової шкоди 240 гривень).

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, направити захиснику, потерпілому ОСОБА_8 для відома.

Суддя ОСОБА_1