Провадження № 11-кп/824/4366/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000176 від 20.06.2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 10.06.2022 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 грн. (штраф сплачено 10.06.2022 року),

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту набрання вироком законної сили, затримання та приведення цього вироку до виконання;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, у великих розмірах, для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений слідством час, але не пізніше 13.04.2023 року, та невстановленому слідстві місці, ОСОБА_7 незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса якого (в перерахунку на висушену речовину) відповідно до висновків експертів становить 460,638 г., та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, у великих розмірах, загальна маса якого відповідно до висновків експертів становить 3,049602 г., для власного вживання, без мети збуту та розпочав його незаконно зберігати за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 13.04.2023 року, в період часу з 07 години 04 хвилин по 12 годину 12 хвилин, за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: : АДРЕСА_2 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: крафт-пакет з порошкоподібною речовиною, 7 крафт-пакетів з порошкоподібними речовинами, частина картонної коробки та полімерний предмет (ложка), в яких знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, електронні ваги, крафт-пакет, мірна ложка, на поверхні яких є нашарування порошкоподібної речовини, 3 прозорих крафт-пакета з речовиною рослинного походження зеленого кольору, 6 крафт-пакетів з нашаруванням порошкоподібної речовини, 4 скляні ємності та 5 металевих ємностей з речовиною рослинного походження, 5 крафт-пакетів з нашаруванням порошкоподібної речовини, скляна банка з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин, без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, вважає, що призначене судом покарання є несправедливим через його суворість та таким, що не відповідає принципу достатності покарання для виправлення обвинуваченого, а тому оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначеного йому покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд не в повній мірі врахував відсутність обставин, які обтяжують його покарання, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме визнання ним своєї вини в повному обсязі, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Вважає, що суд безпідставно не визнав як пом`якшуючу обставину наявність в нього новонародженої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також наявність на його утриманні дитини цивільної дружини, 2018 року народження, та самої дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому просить суд апеляційної інстанції визнати вказану обставину як таку, що пом`якшує його покарання відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України. Також вказав, що він раніше судимий, однак вирок суду виконав в повному обсязі, сплативши штраф, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, працює неофіційно, допомагає своїм батькам пенсіонерам і бажає надалі це робити. Просив оскаржуваний вирок змінити, призначивши йому за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання та можливість застосування до нього положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними та обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Як вбачається з вироку, мотивуючи рішення про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючої покарання обставини, якою суд визнав щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання винного, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, має вагітну цивільну дружину, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Між тим, колегія суддів вважає, що вказані обставини судом першої інстанції були враховані із неналежною повнотою.

Колегія суддів враховує те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , за тяжкістю відноситься до нетяжкого злочину. Також колегією суддів враховується сукупність даних, що характеризують особу обвинуваченого, який хоч і працює неофіційно, однак на роботі характеризується позитивно та має постійне джерело доходу, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не одружений, однак має на утриманні цивільну дружину з її неповнолітньою дитиною та спільну дитину, яка народилася після винесення вироку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, що свідчить про наявність в нього сім`ї та міцних соціальних зв`язків, а також наявність в обвинуваченого батьківських обов`язків щодо забезпечення нормального розвитку, виховання та навчання своєї дитини. Крім цього, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 засуджений вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 10.06.2022 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн., однак штраф сплачено добровільно 10.06.2022 року, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про відбуття ним свого покарання в повному обсязі.

Крім того, колегією суддів враховується наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме, щирого каяття обвинуваченого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання винного.

Із матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, засудив свою поведінку, запевнив, що став на шлях виправлення. Крім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачений також підтвердив, що визнає свою вину, усвідомлює протиправність своєї поведінки, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та зробив для себе належні висновки, зазначивши, що народження дитини змінило його в кращу сторону, а тому просить надати можливість виховувати дітей, всіляко допомагати дружині та піклуватися про батьків.

Сукупність встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом обставин, що характеризують особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, на думку колегії суддів, є такими, що дають підстави для висновку про можливість застосування положень ст. 75 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів зважає на дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків. Зазначені обставини у їх сукупності приводять колегію суддів до переконання щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та необхідності звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі є таким, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та не буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Разом з тим, з урахуванням вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, колегія суддів вважає, що тривалість іспитового строку повинна становити два роки та в умовах здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_7 під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність визнання наявності на його утриманні дитини цивільної дружини та самої дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, як обставину, що пом`якшує його покарання відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявність на утриманні обвинуваченого дитини та дружини було враховано судом як одну з обставин, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року щодоОСОБА_7 змінити та до призначеного обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

До призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного за ч. 2 ст. 309 КК України покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4