ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2066/24 Справа № 210/5657/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, змінити застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід на інший, більш м`який, не пов`язаний з обмеженням волі, можливо із застосування електронного засобу контролю. У разі обрання застави, визначити її у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра не містить ознак обґрунтованості, а ґрунтується на припущеннях, домислах, спотворених, необ`єктивних даних з ознаками фальсифікації. У змісті підозри немає посилання на жоден доказ, на підставі якого зроблено висновок про скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, тобто обґрунтування взяті «з даху»

Вказує, що при розгляді клопотань про застосування/продовження запобіжного заходу або його зміні, суд має оцінити наявні докази, у тому числі з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності. Цього по цей день судами не зроблено у результаті чого ОСОБА_7 безпідставно заарештований та перебуває під вартою. Установлювати обставини чи об`єктивні факти окремо від дослідження та оцінки доказів неможливо, про що прямо зазначено в багатьох статтях КПК.

Посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення, а також судом, жодними доказами не підтверджені і ґрунтуються на припущенні.

Зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні звязки, раніше до кримінальної чи іншої відповідальності не притягувався, не має наміру вчиняти зазначені в клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на більш мякий

Вказує, що хоча частина 4 статті 183 КПК України і передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбаченими статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, натомість дана норма закону свідчить лише про право, а не обов`язок суду не визначати заставу в даному кримінальному провадженні.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.12.2024 року без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Зазначає, що враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому ОСОБА_9 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно запобігти спробам підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

Вказує, що відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави щодо злочину, передбаченого ст.ст. 255-255-3 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: витягом з ЄРДР; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відав контроль особи відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , Постоялко ВЛ, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді негласного відібрання зразків з проникненням в публічно недоступне місце відносно особи ОСОБА_10 ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі відносно особи ОСОБА_24 ; висновками 7 експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, які було вилучено під час негласного отримання зразків наркотичних засобів та оперативних закупок; протоколом огляду грошових коштів, які використовувалися під час оперативної закупки; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , який підтвердив факт закупки у ОСОБА_20 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_25 , який впізнав ОСОБА_20 , як особу, у якої здійснював купівлю психотропних речовин; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , який повідомив, що йому відомо про здійснення збуту «метамфетаміну» ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання зі свідком ОСОБА_26 , який впізнав ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , як осіб, які здійснюють продаж психотропних речовин; протоколами огляду телефонів закупника, здійсненого до та після проведення оперативної закупки, іншими матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинам, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років (ч. 1 ст. 255 КК України) та від 9 до 12 років (ч. 3 ст. 307 КК України), що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Про вагомість цього ризику, а також про існування ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, свідчить і те, що ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у тому, що він на протязі тривалого часу був учасником стійкого ієрархічного злочинного об`єднання, діяльність якого полягала у незаконному придбанні, зберіганні в особливо великих розмірах з метою збуту психотропної речовини метамфетаміна на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування цього підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато 22 серпня 2023 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю підозрюваного, ризик незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного також існує.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи інших підозрюваних, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку колегії суддів, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, дійсно може незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України та у сфері обігу наркотичних речовин, беручи до уваги обставини справи та сутність підозри, колегія суддів погоджується з відповідним рішенням суду першої інстанції і також не знаходить підстав для визначення розміру альтернативної застави.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та фактичних обставин вчинення інкримінованих правопорушень, є виключно вагомими та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Наведені захисником доводи не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним, а також з огляду на те, що вони у сукупності не дають достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не містять нових відомостей, що мають істотне значення, і в цілому полягають у переоцінці обставин, які були відомі слідчому судді і дістали належну оцінку.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4