Справа № 509/2141/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, матеріали подання начальника Одеського РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2024 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло подання, начальника Одеського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку з декриміналізацією.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_4 був засуджений 19.09.2023 вироком Оідіопольського районного суду Одеської області за ч.2 ст.190 КК України до двох років позбавлення волі.На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». А тому, орган пробації ставить питання про звільнення засудженого від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Представник органу пробації в судове засідання не прибув.

Засуджений ОСОБА_4 просив суд задовольнити подання.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання відносно засудженого.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 19.09.2023 вироком Оідіопольського районного суду Одеської області за ч.2 ст.190 КК України до двох років позбавлення волі.На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Із матеріалів справи слідує, що засуджений ОСОБА_4 вчинив один епізод заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вартість викраденого майна склала 1000 грн.

Статтею 185 КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна, яка має бланкетний (відсилочний) характер до положень КУпАП, тобто якщо вартість викраденого майна перевищує розмір, за який передбачено адміністративну відповідальність (більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), то дії особи підпадають під ознаки кримінально-карного правопорушення.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК), в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК для відповідного року, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Цей розмір установлюється на початок кожного року окремо.

Враховуючи вказані положення ПК та відповідні положення Законів України про державні бюджети на відповідний рік, у контексті викрадення чужого майна два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у поточному 2024 році складає 3 028 грн., тоді як у 2023 році складала 2 684 грн.

За загальним правилом, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Але відповідно до ч. 1 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення 03.03.2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), на загальну суму 1000 грн., а новим Законом від 18.07.2024 підвищена вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації як дрібне викрадення чужого майна, що дорівнює 2684 грн. у 2023 році, то, виходячи з положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК, засудженого слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з набуттям чинності Закону, який скасовує кримінальну відповідальність за вищевказане діяння.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.369, 372, 537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області 19 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1