Номер провадження:1-в/521/1120/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14»

щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Ізмаїльського міскрайонного суду Одеської області від 15.08.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» , в інтересах засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.08.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява в якій подання підтримав, та просив розглядати без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. У силі ст.71 КК України ОСОБА_4 з повністю невідбутого ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021 частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком один місяць позбавлення волі та остаточно ОСОБА_4 до відбування визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць.

Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_4 08 березня 2022 року, вчинив таємне викрадення майна на суму 8500,00 гривень.

Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021, покарання за яким частково приєднано до вироку від 15.08.2022 року, ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185 КК України, за вчинення 15.02.2021 року, крадіжки на суму 709 гривень 09 коп..

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений (у 2021 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270 грн. Таким чином, за епізодом від 15.02.2021 року, який зазначений у вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021, склад злочину за ст.185 КК України відсутній.

Разом з тим, згідно із абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 "Порушення недоторканності житла" КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021, у справі № 946/6085/21 слід привести у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024., а дії ОСОБА_4 за цим епізодом слід перекваліфікувати на ч.1ст.162 КК України.

Зокрема, слід вважати засудженим ОСОБА_4 за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021, у справі № 946/6085/21 по епізоду від 15 лютого 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 3 (три) роки обмеження волі.

Щодо вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст.185 КК України, суд зауважує, що відповідно до розміру завданої шкоди, яка встановлена судом при розгляді цього кримінального провадження, дія Закону № 3886-IX на крадіжку, вина ОСОБА_4 у скоєнні якої встановлена судом, не розповсюджується.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ДУ «Одеська виправна колонія №14» відносно засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021, у справі № 946/6085/21 привести у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021, у справі № 946/6085/21 по епізоду від 15 лютого 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 3 (три) роки обмеження волі.

Продовжити виконання вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. У силу ст.71 КК України ОСОБА_4 з повністю невідбутого ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2021 частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком один місяць позбавлення волі та остаточно ОСОБА_4 до відбування визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць.

Строк відбування покарання рахувати з 15 серпня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1