Справа № 748/562/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/706/24
Категорія - ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001568 від 01 жовтня 2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.07.2023 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання за дане кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 липня 2023 року з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України у виді трьох місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_8 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1195,00 грн витрат за проведення експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. Вважає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме, те, що він повністю визнав свою вину, щиро кається, негативно ставиться до своїх дій, жодним чином не намагався уникнути відповідальності, з самого початку надавав послідовні показання, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень. Звертає увагу, що він працює на будівництві від благодійної установи, допомогає відновлювати зруйновані будинки і споруди, за місцем роботи характеризується позитивно. Зазначає, що він постійно проживає в м. Чернігові за місцем своєї реєстації, з батьком, який потребує його допомоги за станом здоров`я, за місцем проживання скарг на нього не надходило. Також зазначає, що є потерпілим в іншому кримінальному провадженні, яке на даний час перебуває на розгляді в суді.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 , будучи засудженим 07.07.2023 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, 01.10.2023 року, в денний час, перебуваючи на ділянці місцевості, що в с. Полуботки, Чернігівського району (НОМЕР_2 ), діючи умисно придбав, шляхом зірвання рослин конопель, речовину рослинного походження, яку в подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів, зберігаючи при собі для власного вживання, без мети збуту, переніс на ділянку місцевості, що знаходиться на території аеродрому «ІНФОРМАЦІЯ_2», що в АДРЕСА_2 (НОМЕР_1).

01.10.2023 року, в період часу з 16 год. 41 хв. по 16 год. 48 хв. працівниками поліції, на ділянці місцевості, що на території аеродрому «ІНФОРМАЦІЯ_2», в АДРЕСА_2, (НОМЕР_1 ) виявлено та вилучено у ОСОБА_8 , який перебував в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, речовину рослинного походження у вигляді фрагментів листя та верхівок, яка відповідно висновку експерта № СЕ-19/125-23/11082-НЗПРАП від 13.10.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 16,1 г, яку останній незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

З кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст.309 КК України, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту вчинене повторно, колегія суддів погоджується.

Що стосується доводів обвинуваченого відносно призначеного йому покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд, при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

У постанові Другої судової палати ККС від 02.11.2021 року у справі №643/13256/17 зазначено, що поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Що стосується посилання обвинуваченого відносно можливості застосування до нього пробаційного нагляду, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Так, 23.08.2023 року прийнято Закон України № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який передбачає новий вид покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 309 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, всупереч наведеного обвинуваченим в апеляційній скарзі, санкція інкримінованого ОСОБА_8 злочину не передбачає покарання у виді пробаційного нагляду, а питання про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України в апеляційній скарзі не ставиться.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, що є мінімальним розміром для даного виду покарання, встановленому у санкції інкримінованого йому злочину, у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом 1-ої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, до адміністративної відповідальності не притягувався, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, проходив медичний огляд в диспансерному наркологічному відділенні, та скоїв кримінальне правопорушення в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, як видно вбачається з матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_8 правопорушення вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.07.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вірно було призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, оскільки не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, зокрема у частині призначеного обвинуваченому покарання.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4