У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/3827/24

провадження № 1-кс/0285/953/24

24 липня 2024 року м. Звягель

Слідча суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши

клопотання слідчого Слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону,

про тимчасовий доступ до речей і документів

по матеріалам досудового розслідування, внесеного 13.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000333,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

22.07.2024 слідча звернулась до суду з клопотанням, в якому просить просить надати тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 і містять інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, СМС-повідомлення абонентських номерів та координати мобільних терміналів з прив`язкою до базових станцій, номерів абонентів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , за період часу з 00:00 год 25.01.2023 по 00:00 год 16.07.2024.

Клопотання обґрунтоване тим, що 25.01.2023 військовослужбовець військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 , в умовах військового стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 .

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР.

Згідно доповіді командира в/ч НОМЕР_3 солдат ОСОБА_3 користувався абонентським номером НОМЕР_2 . Також було встановлено, що його мати ОСОБА_4 користується абонентським номером НОМЕР_4 .

Слідство вважає, що підозрюваний може спілкуватися з матір`ю засобами мобільного зв`язку, а тому з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, свідків та місцязнаходження ОСОБА_3 виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу, зазначеного в клопотанні.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

В розумінні ст.159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів є заходом примусового характеру, пов`язаного із втручанням у права і свободи особи на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності, обумовленим потребами досудового розслідування.

З наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР слідує, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем, вчиненого в умовах воєнного стану.

Як вбачається з клопотання, необхідність в отриманні тимчасового доступу до мобільних номерів ОСОБА_3 та його матері виникла з метою розшуку підозрюваного, оскільки вони можуть спілкуватись між собою.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до ч.6 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Клопотання ґрунтується на необхідності правомірного доступу до мобільного номеру самого ОСОБА_3 та його близької особи, проте поза увагою залишилася та обставина, що у разі переховування особи, підозрюваної у вчиненні злочину, працівниками поліції може бути заведена оперативно-розшукова справа, в рамках якої має проводитись розшук особи.

Матеріалами справи не доведено, що інформація про абонента має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також з клопотання не вбачається, які саме надані законом можливості були використані слідчим для отримання необхідних відомостей, зокрема оголошення розшуку ОСОБА_3 , місце знаходження якого на час розгляду справи невідоме.

Також не надано жодних ґрунтовних доказів, які б дали змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів

Згідно з ч.4 ст.132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих та інших дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На думку слідчого судді застосуванням даного заходу забезпечення кримінального провадження орган досудового розслідування намагається досягти мети, яка саме такому заходу не властива. У такому випадку неправильне розуміння положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих та інших процесуальних дій заходом забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, приходжу висновку, що клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 159, 160, 162-164, 166, 309 КПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1