ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001103, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10. 2024 р., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10.2024 р. задоволено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та продовжено до 03 грудня 2024 року строк тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця, не одруженого, не судимого.

На вказане рішення слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29.10.2024 року про продовження строку тримання під вартою скасувати і обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави у розмірі визначеному процесуальним законом із покладенням на нього обов`язків, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України.

ЄУНСС:727/11879/24

НП:11-сс/822/330/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Зазначає, що у клопотанні слідчого, окрім тяжкості покарання, не враховано інші обставини, а саме те, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні неумисного необережного кримінального правопорушення, також не враховано вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, відсутність судимостей.

На думку апелянта, саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави із одночасним зобов`язанням підозрюваного вчинити дії або утриматись від вчинення дій за ч. 5 ст. 194 КПК України, буде повністю відповідати меті застосування запобіжного заходу.

Вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не заслуговує на увагу, оскільки підозрюваний проживає у с. Розтоки, відстань від якого до державного кордону становить більше 70 км. Крім того, у ОСОБА_7 відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Також, на думку апелянта, не існує ризик впливу на потерпілих та свідків, оскільки із ними проведено необхідні слідчі дії, а їх допит та слідчі експерименти зафіксовані.

Стверджує, що ризики, які зазначає сторона обвинувачення, є гіпотетичними.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 не може бути виправдане лише тяжкістю покарання і наявністю суспільного інтересу, який в даному випадку не переважує принцип поваги до свободи особистості і дотримання конституційних гарантій.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, думку захисника адвоката ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтями 197, 199 КПК України передбачено, що за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, апеляційним судом встановлено, що СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001103 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за яким ОСОБА_7 03.09.2024р. було повідомлено про підозру у його вчиненні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.09.2024 р. до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 01 листопада 2024 року.

Постановою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_11 було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 03.12.2024р.

28.10.2024р. слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Матеріали, додані до клопотання та які були предметом розгляду слідчим суддею, свідчать про те, що оголошена ОСОБА_7 підозра за ч.2 ст.286 КК України є обґрунтованою, та в апеляційній скарзі така не оскаржується, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то такі, на думку колегії суддів, продовжують існувати та не зменшились, а тому подальше тримання ОСОБА_7 під вартою є виправданим.

Так, об`єктивно продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у вчиненні хоч і необережного, однак тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Крім того, він народився та проживає у прикордонному районі, отже може покинути територію України, в тому числі незаконними шляхами.

Оцінюючи існування вказаного ризику, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих, які хоч і були допитані, однак можуть в подальшому змінити свої показання.

Крім того, продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 відомі усі обставини кримінального провадження.

Отже, існування вказаних ризиків у сукупності з даними про особу підозрюваного, який хоч і є особою раніше не судимою, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що пов`язаний з порушенням правил дорожнього руху, який спричинив загибель людини, вказують на наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких підстав, твердження захисника про відсутність у даному провадженні ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції при перевірці ухвали слідчого судді.

На переконання апеляційного суду, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт чи застава, не зможуть на даний час запобігти цим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Водночас, слідчим суддею враховано і те, що досудове розслідування неможливо закінчити до завершення строку дії запобіжного заходу, оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій.

За таких обставин, рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою є правильним, відповідає вимогам КПК України, і з таким повністю погоджується колегія суддів.

Посилання сторони захисту на характеризуючі дані особи підозрюваного враховані апеляційним судом, проте, на переконання колегії суддів, такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 є такими, що не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, оскільки відповідно до відповіді на запит, долученої до апеляційної скарги, ОСОБА_7 був оглянутий у Чернівецькій міській медичній частині №33 філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» та станом на 22.10.2024р. його загальний стан задовільний. Також відповідно до вказаної відповіді, підозрюваному рекомендовано оперативне лікування у плановому, а не ургентному, порядку.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194,376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10. 2024 р., якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3