Номер провадження: 11-сс/813/1291/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000024 від 16.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2024 року задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: оригінал договору суборенди приміщення площею 50кв.м за адресою: АДРЕСА_1 від 10.05.2024 між ОСОБА_9 та суборендарем ОСОБА_6 на 2 арк. з актом приймання-передачі приміщення до нього на 1 арк.; грошові кошти каси залу ігрових автоматів на суму 1 500 гривень, наступними купюрами:500 гривень 1 шт., серія ЗД №2781703, 200 гривень 4 шт., серія ВЄ1827352, ЗА0955216, ГА0118173, ВИ6670429, 100 гривень 2 шт., АД5560892, УП4220197; квитанцію №377698002 про сплату послуг ТОВ «НВП Тенет», платник 739434 1 арк., специфікація 1 на доставку питної очищеної води від 23.07.2024 на 1 арк., 4 (чотири) фальш-карти (три чорного кольору та одна зеленого кольору), одну фішку «Button»; мобільний телефон марки NOMI з сім карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 ; грошові кошти у розмірі 1 290 (одна тисяча двісті дев`яносто) гривень; 18 системних блоків; 6 моніторів; 7 клавіатур; 14 комп`ютерних мишей; 2 комп`ютерні миші; 2 камери відеоспотереження; 7 маршрутизаторів; 1 роутер; 11 подовжувачів; шнури та комутатори; 6 камер відео спостереження; 18 столів комп`ютерних; 7 стільців високих (барних) в тканині червоного кольору; 9 крісел офісних чорного кольору; 13 крісел офісних чорно-червоного кольору; 1 шкіряне крісло; 3 фішки «Button», 3 фальш-карти синього кольору та 2 пластикові карти жовто-помаранчевого кольору з написом «ALL IN»; файл формату «Word», який містить відомості історії пошуку браузера «Chrome» комп`ютера адміністратора-касира.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати частково і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на 1 шкіряне крісло; 13 крісел офісних чорно-червоного кольору; 9 крісел офісних чорного кольору; 7 стільців високих (барних) в тканині червоного кольору; 18 столів комп`ютерних; грошові кошти у розмірі 1 290 (одна тисяча двісті дев`яносто) гривень з особистої сумки апелянта; 2 комп`ютерні миші; 7 клавіатур; 6 моніторів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що арештоване майно не має значення для встановлення обставин кримінального провадження та використати як доказ його неможливо.

Звернув увагу на те, що слідчим суддею не дотримано принципу розумності та співмірності. Обмеження права на майно завданням кримінального провадження.

Вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому згідно із приписами ч.3 ст.170 КПК України арешт на нього не міг бути накладений.

Позиції учасників апеляційного провадження

Власник майна ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, в апеляційній скарзі просили провести судовий розгляд без виклику сторін.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду також не з`явився, надіслав заяву, в якій зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні вже завершене досудове розслідування та за результатами розгляду обвинувального акту Іллічівським міським судом Одеської області 16.10.2024 року ухвалений обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 .

Також при ухваленні судом першої інстанції вироку вирішено питання щодо долі речових доказів та накладеного під час досудового розслідування арешту на майно, яке вилучене 05.08.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу просив розглянути без його участі у зв`язку із службовою зайнятістю.

Відповідно до положень ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як убачається із матеріалів справи, підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 16.05.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановленими, на теперішній час, особами протиправної діяльності у сфері грального бізнесу діяльність гральних закладів (клубів), спортивних покерних клубів, азартних ігор казино та інших місць, де надаються послуги азартних ігор за готівку (включаючи онлайн-казино та інші платформи) у м. Одесі без відповідних на це ліцензій, сертифікованого та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання, та онлайн-систем організаторів азартних ігор, в тому числі під прикриттям ліцензованих суб`єктів, в порушення вимог ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні» та ЗУ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», внаслідок якої причетні до незаконної діяльності особи, отримуючи та не декларуючи дохід від діяльності таких закладів, ухиляються від сплати податків, що призводить до фактичного ненадходження у бюджет Держави коштів в особливо великих розмірів.

В ході проведення досудового розслідуванням встановлено, що незважаючи на вставлений законодавством порядок діяльності щодо організації та проведення азартних ігор з подальшими відповідними змінами, невстановленою групою осіб у невстановлений в ході розслідування час, виник злочинний умисел на створення та організацію групи осіб з метою зайняття незаконним гральним бізнесом.

В ході досудового розслідування встановлено, що послуги з проведення азартних ігор без відповідних дозвільних документів, з використанням комп`ютерної техніки та програмного забезпечення, що не підключено до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем проводиться за адресами: АДРЕСА_1 .

Проведеним в ході досудового розслідування оглядом загальнодоступного інтернет-сайту Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей у мережі Інтернет встановлено перелік ліцензованих адрес казино на території міста Одеси та області, до яких вищевказана адреса не відносяться, що додатково підтвердила Комісія з регулювання азартних ігор та лотерей.

Крім цього, факт організації та проведення незаконних азартних ігор за вищевказаною адресою підтверджується протоколом допиту свідка.

В ході досудового розслідування, слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси задоволено клопотання слідчого та винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеної ухвали 05.08.2024 проведено обшук за вищевказаною адресою.

За результатом проведеного обшуку виявлено та вилучено:

- оригінал договору суборенди приміщення площею 50кв.м за адресою: АДРЕСА_1 від 10.05.2024 між ОСОБА_9 та суборендарем ОСОБА_6 на 2 арк. з актом приймання-передачі приміщення до нього на 1 арк., які долучаються до матеріалів кримінального провадження;

- грошові кошти каси залу ігрових автоматів на суму 1500 гривень, які поміщено в сейф-пакет №500538306, купюрами:

- 500 гривень 1 шт., серія ЗД № 2781703;

- 200 гривень 4 шт., серія ВЄ1827352, ЗА0955216, ГА0118173, ВИ6670429;

- 100 гривень 2 шт., АД5560892, УП4220197,

- квитанція №377698002 про сплату послуг ТОВ «НВП Тенет», платник 739434 1 арк., специфікація 1 на доставку питної очищеної води від 23.07.2024 на 1 арк., 4 (чотири) фальш-карти (три чорного кольору та одна зеленого кольору), одна фішка «Button», які поміщуються в сейф-пакет № 500538307;

- мобільний телефон марки NOMI з сім карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 , який поміщено в сейф-пакет №500538307;

- в наплічній сумці ОСОБА_10 , яка висіла на кріслі адміністратора-касира виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 1290 (одна тисяча двісті дев`яносто) гривень, які поміщено в сейф-пакет №500538308;

- 18 системних блоків;

- 6 моніторів;

- 7 клавіатур;

- 14 комп`ютерних мишей;

- 2 компютерні миші;

- 2 камери відеоспотереження;

- 7 маршрутизаторів;

- 1 роутер;

- 11 подовжувачів;

- Шнури та комутатори, які поміщено в поліетиленовий пакет чорного кольору;

- 6 камер відео спостереження;

- 18 столів комп`ютерних;

- 7 стільців високих (барних) в тканині червоного кольору;

- 9 крісел офісних чорного кольору;

- 13 крісел офісних чорно-червоного кольору;

- 1 шкіряне крісло адміністратора;

- 3 фішки «Button», 3 фальш-карти синього кольору та 2 пластикові карти жовто-помаранчевого кольору з написом «ALL IN», які поміщено в сейф-пакет №500538307;

- файл формату «Word», який містить відомості історії пошуку браузера «Chrome» комп`ютера адміністратора-касира.

Вилучене майно на підставі постанови детектива від 06.08.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні оскільки відповідно до ч.1 ст.98 КПК України зазначені речі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

На підставі аналізу змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № №0000024 від 16.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, прокурор визначив метою накладення арешту на майно, його збереження як речового доказу.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно, може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що вилучене майно є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, є всі підстави вважати, що було знаряддям вчинення злочину, грошові кошти отримані в результаті кримінально-протиправних дій та містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Вилучене стороною обвинувачення під час обшуку майно могло свідчити про протиправну діяльність певних осіб, групи осіб у сфері грального бізнесу діяльність гральних закладів (клубів), спортивних покерних клубів, азартних ігор казино та інших місць, де надаються послуги азартних ігор за готівку (включаючи онлайн-казино та інші платформи) у м.Одесі без відповідних на це ліцензій, сертифікованого та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання, та онлайн-систем організаторів азартних ігор, в тому числі під прикриттям ліцензованих суб`єктів, в порушення вимог ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні» та ЗУ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», внаслідок якої причетні до незаконної діяльності особи, отримуючи та не декларуючи дохід від діяльності таких закладів, ухиляються від сплати податків, що призводить до фактичного ненадходження у бюджет Держави коштів в особливо великих розмірів та підлягають детальному огляду та вивченню спеціалістами, проведенню судових експертиз.

Накладення арешту було необхідним для проведення огляду мобільного телефону, системних блоків з метою встановлення наявності електронних доказів, що могли мати суттєве значення для кримінального провадження.

У свою чергу, апеляційним судом встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження 16 жовтня 2024 року Іллічівським міським судом Одеської області було ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 ст. 174 КПК України встановлено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, частини третя та четверта статті 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Дослідивши зміст резолютивної частини вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 16.10.2024 року відносно ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок вирішив питання щодо заходу забезпечення, який заставаний в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2024 року (справа № 947/18239/24, провадження № 1-кс/947/10448/24).

А саме, скасував арешт, накладений ухвалою слідчого судді Киїівського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2024 року, і грошові кошти каси залу ігрових автоматів у сумі 1000.00 гривень купюрами: 200 гривень 4 шт., серія ВЄ1827352, ЗА0955216, ГА0118173, ВИ6670429; 100 гривень 2 шт., серія АД5560892, УП4220197; мобільний телефон марки NOMI з сім карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_1 ; грошові кошти у розмірі 1290 .00 гривень; 18 системних блоків; 6 моніторів; 7 клавіатур; 14 комп`ютерних мишей; 2 комп`ютерні миші; 2 камери відеоспотереження; 7 маршрутизаторів; 1 роутер; 11 подовжувачів; шнури та комутатори; 6 камер відеоспостереження; 18 столів комп`ютерних; 7 стільців високих (барних) в тканині червоного кольору; 9 крісел офісних чорного кольору; 13 крісел офісних чорно-червоного кольору; 1 шкіряне крісло адміністратора визначив конфіскувати на корсить держави на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України.

Відтак, враховуючи те, що зазначене вище майно, було визнано речовими доказами в зазначеному кримінальному провадженні та на нього було накладено арешт відповідною ухвалою слідчого судді в межах даного кримінального провадження, суд 1-ої інстанції, на виконання вищевикладених вимог кримінального процесуального закону, постановив стосовно ОСОБА_6 обвинувальний вирок, яким, серед іншого, вирішив питання стосовно скасування арешту з майна та конфіскував його на користь держави, який на теперішній час не набрав законної сили.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя на момент постановлення оскаржено ухвали обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та прийшов до вірного висновку про арешт майна.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000024 від 16.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4