Справа № 202/8219/24
Провадження № 1-кп/202/1588/2024
ВИРОК

03 жовтня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000190, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ярова, Краснолиманського району, Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, одружений, утриманців не має, не працює, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 10.08.2022 року приблизно о 16 годин 00 хвилин, знаходячись у лісосмузі яка розташована поруч з АДРЕСА_1 , поряд з деревом побачив предмети зовні схожі на гранати типу «Ф-1» та «РГН» і предмет зовні схожий на запал УДЗ.

Перебуваючи у зазначеному місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання боєприпасів та вибухових речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи незаконно, умисно та протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 взяв у руки вказані предмети схожі на гранати типу Ф-1 та РГН та запал типу УДЗ, які закопав у лісосмузі біля турніка на відстані приблизно 30 метрів від будинку АДРЕСА_1 , тим самим здійснив незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

24.05.2024 приблизно о 18 годин 30 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшов до вищевказаної лісосмуги та розкопав раніше заховані ним предмети схожі на гранати типу Ф-1, РГН та засіб підриву типу УДЗ. Взявши у руки один предмет схожий на гранату типу РГН ОСОБА_4 прийшов до будинку за місцем свого мешкання, за адресою АДРЕСА_1 , де утримуючи у руці зазначений предмет схожий на гранату РГН показав своїй дружині ОСОБА_5 , з метою налякати останню, після чого вийшов з території домоволодіння і повернувся до лісосмуги, привів гранту у бойову готовність, а саме висмикнув чеку та відпустив важіль і підірвав гранату.

24.05.2024 у період часу з 22 годин 18 хвилин до 22 годин 56 хвилин під час проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості лісосмуги на відстані 30 метрів від домоволодіння АДРЕСА_1 на землі біля турніка було виявлено та вилучено, предмети схожі на гранату типу Ф-1 та на засіб підриву типу УДЗ. Окрім цього під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості у лісосмуги на відстані 75 метрів від домоволодіння АДРЕСА_1 на землі виявлено та вилучено, кільце із шплінтом, спусковий важіль, металеві уламки у кількості 5 штук у формі квадратних сегментів.

Виявлені та вилучені предмети є:

- корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці),

- засоби підриву (засобами детонування) ударно-дистанційний запал УДЗ (1 од) та уніфікований запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ (1 од.), які виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджено вибуховою речовиною. Запал є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці).

У конструктивному поєднанні корпус гаранти Ф-1, з запалом УЗРГМ, являється оборонною осколковою ручною гранатою типу Ф-1. Вказана граната відноситься до категорії бойових припасів.

Заряд вибухової речовини яким споряджено корпус бойової ручної осколкової гранати Ф-1 придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків.

Запали типу УДЗ та УЗРГМ придатні для здійснення вибуху у якості засобів підриву (ініціювання вибуху).

Металеві об`єкти є уламками корпусу наступальної осколкової гранати типу РГН які утворились в наслідок вибуху її вибухового спорядження та частинами (важелем і шплінтом з кільцем) ударно дистанційного запалу УДЗ, граната РГН відноситься до категорії бойових припасів,

Вказані боєприпаси та вибухові речовини ОСОБА_4 умисно незаконно придбав, переніс та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за вчинення ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Прокурор в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто умисні дії, які виразились у придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

При визначенні ОСОБА_4 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимим, злочин вчинив вперше, одружений, а отже має соціальні зв`язки, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне за розміром покарання, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, при цьому судом визнається можливим застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрати на проведення судової вибухо технічної експертизи № СЕ-19/105-24/3727-ВТХ від 06.06.2024 року у розмірі 9 466,00 грн. (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрати на проведення судової вибухо технічної експертизи № СЕ-19/105-24/3728-ВТХ від 12.06.2024 року у розмірі 9 466,00 грн. (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість гривень).

Речовий доказ, а саме уламки гранати, які поміщено у сейф пакет №5222815, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області - знищити.

Речовий доказ, а саме залишки об`єктів, які упаковано в два панки, одну з яких перев`язано ниткою, вільні кінці якої скріплено паперовою биркою, які поміщено до сейф пакету №2014746, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1