Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1115/24
Провадження № 1-кп/935/190/24
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2024, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 15, 1 ст. 115 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке обґрунтовано тим, що, наявні достатні підстави для необхідності та обґрунтованості продовження запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні достатні підстави для необхідності та обгрунтованості обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення клопотання.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 не заперчувала щодо задоволення клопотання прокурора.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав думку обвинуваченої.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183, 199 КПК України.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав.

Суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 15, 1 ст. 115 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого їй правопорушення у вигляді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні дають достатні підстави вважати, що обвинувачена, у разі не обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним обрати останній запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченої, ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 331, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на шістдесят днів.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, тобто по 12 грудня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1