Справа № 182/4140/24
Провадження № 1-кс/0182/771/2024
У Х В А Л А

Іменем України

25.07.2024 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засіння ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Нікополі клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2024 за № 0000878 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Дніпропетровська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який не є депутатом та особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.03.2005 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст.186, КК України покарання у вигляді позбавлення волі на термін 5 років, з іспитовим строком 1 рік.

-15.02.2007 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.185, КК України покарання у вигляді позбавлення волі на термін 2 роки, з іспитовим строком 1 рік.

-11.03.2009 року Нікопольським міськрайонним судомза ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з іспитовим строком 3 роки.

-09.08.2010 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.187 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на термін 3 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати 2 роки 1 місяць, до відбуття 5 років 1 місяця позбавлення волі

Звільнився 20.11.2013 по відбуттю строку покарання.

-11.06.2019 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, з іспитовим строком 2 роки.

-07.03.2024 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на термін 3 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, до відбуття 4 роки 10 днів позбавлення волі

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке мотивоване наступним:

12.07.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на викрадення майна яке знаходилося в будинку.

В той же день приблизно о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_5 за допомогою газового ключа, який він приніс з собою, розбив скло у віконній рамі, та через розбите вікно проник до кухні будинку за вище вказаною адресою, де побачив потерпілого ОСОБА_8 , який тримав в руках мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

12.07.2024 року, приблизо о 15 годині 07 хвилин в тому ж місці ОСОБА_5 реалізуючи свій умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», вихопив з руки ОСОБА_8 мобільний телефон, тим самим відкрито, повторно, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефони марки Sigma mobile Comfort 50CF 113 Hit, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/28435- ТВ від 16.07.2024 становить 666 грн. 67 коп. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 пройшов до зальної кімнати вище зазначеного будинку, де зі столу взяв два мобільні телефони, тим самим відкрито, повторно, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефони марки Nomi і187 вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/28435- ТВ від 16.07.2024 становить 330 грн. та мобільним телефоном марки Samsung, визначити вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/28435- ТВ від 16.07.2024 не надалося за можливе.

Тим самим ОСОБА_5 спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 996 грн. 67 коп.

Після чого ОСОБА_5 з місця злочин втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану поєднаний з проникненням у житло

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину.

Вина ОСОБА_5 підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

?Протоколом огляду та вилучення викрадених речей,

?Речовими доказами.

?Показаннями потерпілого ОСОБА_8

?Показаннями свідка ОСОБА_11

?Протоколами впізнання особи за фотознімками.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється, виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні підозрюваного, який попередить настання ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, а тому у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України, тобто законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, ніде не працює, що свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких стримуючих факторів від вчинення нових злочинів.

Крім того до Нікопольського міськрайоного суду направлено ряд кримінальних проваджень з обвинувальними актами, однак ОСОБА_5 продовжує свою злочинну діяльність. А тому, ОСОБА_5 залишаючись на свободі може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, яке є суспільним інтересом.

Викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків - переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчиненню ним нових злочинів та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, аналогічні тим у яких підозрюється, тому виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У зв`язку з наведеним, слідчий і звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, обравши запобіжний захід на строк 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного проживання в АДРЕСА_1 .

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію підозрюваного.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебуває кримінальне провадження за № 0000878, внесене до ЄРДР 13.07.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України.

24.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

?Протоколом огляду та вилучення викрадених речей,

?Речовими доказами.

?Показаннями потерпілого ОСОБА_8

?Показаннями свідка ОСОБА_11

?Протоколами впізнання особи за фотознімками.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні слідчого і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органу досудового розслідування та суду; вчинення іншого, аналогічного злочину.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років позбавлення волі, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Щодо ризику вчинення нових, аналогічних кримінальних правопорушень.

Так, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно існує, оскільки ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, постійного місця роботи або навчання не має, що свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких стримуючих факторів від вчинення нових злочинів.

У разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі (в т.ч. цілодобового домашнього арешту) ОСОБА_5 зможе покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого уповноважена особа не зможе реально контролювати виконання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує репутацію підозрюваного, який є неодноразово судимою особою за аналогічні, корисливі злочини, що свідчить що вказана діяльність перетворилась на єдине джерело доходу для нього.

Враховуючи положення ст. 176-178 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, т.я. у оточенні підозрюваного немає осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зі зверненням про передачу ОСОБА_5 комусь на поруки до суду ніхто не звертався.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

В разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 194 КПК України покладаються наступні обов`язки:

з`являтися по виклику суду, слідчого чи прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, а в разі неможливості з`явитися з поважної причини, своєчасно повідомляти про це орган який викликає;

не відлучатися з населеного пункту в якому він мешкає без згоди суду, слідчого чи прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

повідомляти суд, слідчого чи прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження про зміну місця проживання;

здати на зберігання у відповідний державний орган паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за межі України, які будуть повернуті після скасування запобіжного заходу

утриматись від спілкування з потерпілим та свідками по цьому провадженню.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 25.07.2024 року по 22.09.2024 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176-178, 182, 183, 197 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2024 за № 0000878 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали не більше ніж 60 днів рахуючи з 25.07.2024 року по 22.09.2024 року.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний або заставодавець має право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 194 КПК України покладаються наступні обов`язки:

з`являтися по виклику суду, слідчого чи прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, а в разі неможливості з`явитися з поважної причини, своєчасно повідомляти про це орган який викликає;

не відлучатися з населеного пункту в якому він мешкає без згоди суду, слідчого чи прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

повідомляти суд, слідчого чи прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження про зміну місця проживання;

здати на зберігання у відповідний державний орган паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за межі України, які будуть повернуті після скасування запобіжного заходу

утриматись від спілкування з потерпілим та свідками по цьому провадженню

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1