Номер провадження:1-кс/521/3060/24
УХВАЛА

10 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000480 від 08.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із клопотання слідчого, 08.07.2024 до чергової частини відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій останній просить вжити заходи правового характеру до особи чоловічої статі на ім`я ОСОБА_5 , який здійснює незаконний перетин осіб чоловічої статі призовного віку через державний кордон України за грошову винагороду у сумі 8 000 доларів США.

Так, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, який 15.03.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, який 21.04.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, який 22.05.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-ХІ. Також, строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, який 15.08.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2500-IX. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022, який 18.11.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №58/2022 від 06.02.2023, який 07.02.2023 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ. Законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Законом №3275-ІХ затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затверджений Законом України №3275-ІХ від 27.07.2023. У подальшому строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затверджений Законом України №3429-ІХ від 08.11.2023, яким строк дії воєнного стану в України продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року до 14 лютого 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який 06.02.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3564-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 13 травня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, який 08.05.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3684-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 11 серпня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, який 23.07.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3891-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 10 листопада 2024 року.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Проте, незважаючи на обов`язок неухильного дотримання вказаних нормативних актів, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок грошової винагороди за свої протиправні дії, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлений час та місці, однак не пізніше початку серпня 2024 року, ОСОБА_6 вступив у попередню змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, узгодивши план кримінально-протиправних дій, направлених на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

При цьому, невстановленій особі відводилась роль сприяння організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад та вказівок з приводу такого переправлення, а також усунення перешкод під час їх переправлення. Разом із цим, невстановлена в ході досудового розслідування особа під час реалізації їх спільного із ОСОБА_6 злочинного плану, повинна була показувати особам призовного віку, яких необхідно переправити через кордон, місце розташування човна, де на призовників очікувала невстановлена особа ромської національності, з якою останні повинні були перетнути державний кордон України.

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_6 при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах та у невстановлений час, однак не пізніше початку серпня 2024 року підшукав ОСОБА_7 , який являвся особою призовного віку та виявив бажання незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду.

У свою чергу, ОСОБА_6 , спілкуючись під час особистих зустрічей з ОСОБА_7 , повинен був повідомити останнього про можливість організувати його переправлення через державний кордон України, керувати цими діями, визначити місце та час незаконного переправлення, надавати поради, вказівки та залучити інших учасників, з забезпеченням чіткої комунікації задля здійснення безперешкодного та конспіративного переправлення через кордон осіб.

Приступивши до реалізації кримінально-протиправного наміру, діючи взаємоузгоджено та відповідно до розробленого плану, ОСОБА_6 починаючи з 09.08.2024 розпочав спілкування з ОСОБА_7 шляхом особистих зустрічей, та під час вказаних розмов демонстрував свою обізнаність щодо можливих способів незаконного перетину державного кордону, можливість усунення перешкод щодо його незаконного перетину через свої міцні зв`язки, вказував про можливість безперешкодного проїзду стаціонарних блок-постів та прикордонних територій для перетину ОСОБА_7 державного кордону та можливість організації безпосереднього перевезення останнього з міста Ізмаїл до Румунії, погодивши дату та місце зустрічі з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 » на 19.09.2024.

У свою чергу, ОСОБА_7 повинний був заплатити ОСОБА_6 за реалізацію вказаних дій, в загальній сумі 7000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18-19.08.2024 становило 289 692 гривень), з яких частину коштів ОСОБА_6 повинен був віддати невстановленим особам, для усунення перешкод під час незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, ОСОБА_6 19.08.2024 приблизно о 20 годині 10 хвилин, керуючись корисливим мотивом, прибув на транспортному засобі марки «Fiat» модель «Doblo» білого кольору 2003 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 » за заздалегідь обумовленою між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адресою: АДРЕСА_2 », після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 приїхали до супермаркету «Таврія» на вулиці Гагаріна в місті Ізмаїл Одеської області.

У ході поїздки ОСОБА_6 , надавав ОСОБА_7 поради, вказівки з конкретним зазначенням дій, при цьому повідомив, що під`їде інше авто, яке довезе ОСОБА_7 «куди потрібно», навмисно не зазначаючи точної адреси, із метою забезпечення конспіративності своїх злочинних дій.

19.09.2024 у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому місці невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_6 підшукала автомобіль таксі марки «Daewoo», зеленого кольору під керуванням невстановленої особи, якій вказала за невизначену грошову суму без зазначення свого кримінально-протиправного умислу, направленого на незаконне переправлення особи за державний кордон України, пересуватися протягом певного періоду часу за вказаним в ході руху невстановленою особою маршрутом.

У подальшому, того ж дня близько 21 години 00 хвилин до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , коли вони перебували навпроти супермаркету «Таврія» на вулиці Гагаріна в місті Ізмаїл Одеської області, під`їхала машина таксі марки «Daewoo», зеленого кольору, де на передньому пасажирському сидінні перебувала невстановлена особа, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_6 , в який за вказівкою ОСОБА_6 сів ОСОБА_7 для здійснення його подальшого переправлення через державний кордон України.

Далі, 19.09.2024, невстановлена особа, яка перебувала на пасажирському сидінні в автомобілі марки «Daewoo» зеленого кольору, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом надання вказівок водію автомобіля, рухаючись містом Ізмаїл за вказаним невстановленою особою маршрутом забрали двох осіб призовного віку, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в свою чергу сіли до салону автомобіля таксі.

Після чого, невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи у групі з ОСОБА_6 , перебуваючи на пасажирському сидінні автомобіля таксі, привезла ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до порту «Небулон», що розташований в м. Ізмаїл Одеської області, та в подальшому шляхом надання вказівок, наказала ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перенести човен, який знаходився в очереті поблизу порта «Небулон», на набережну ОСОБА_10 , де біля човна вони зустріли іншу невстановлену особу ромської національності, яка перебуваючи біля набережної ОСОБА_10 наказала ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сісти в човен, що останні і зробили.

Таким чином, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вжила всіх заходів для безперешкодного перетину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стаціонарних блок-постів чи можливих перевірок транспортного засобу співробітниками Державної прикордонної служби України.

Однак, після доведення злочинного наміру ОСОБА_6 та невстановленою особою до кінця, на набережній працівники Державної прикордонної служби України, затримали човен разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому невстановлена особа та невстановлена особа ромської національності, які супроводжували останніх, зникли з місця злочину у невідомому напрямку.

Тим самим, ОСОБА_6 , було доведено свій злочинний умисел до кінця, та вжито всіх заходів щодо організації переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, керівництва такими діями, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, а також сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

03.10.2024 о 12 годині 28 хвилин проведено затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у порядку статті п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за адресою: АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та здійснено особистий обшук останнього, у ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung A10», IMEI: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами « НОМЕР_4 » та « НОМЕР_5 » у корпусі синього кольору та в чохлі чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_6 , із абонентськими номером « НОМЕР_7 ».

03.10.2024 вищевказані мобільні телефони постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання, до суду не з`явилася, надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого, дізнавача та/або прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 167 КПК України закріплює, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчим у клопотанні доведено, що існують підстави ризику, що мобільні телефони, які було вилучено 03.10.2024 під час затримання підозрюваного ОСОБА_6 , можуть бути зіпсовані, знищені, перетворені, втрачені особою яка ними володіє, та вказані предмети мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, вилучене майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, необхідне для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосереднім предметом і доказом вчинення кримінального правопорушення.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000480 від 08.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено в ході затримання ОСОБА_6 , у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung A10», IMEI: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами « НОМЕР_4 » та « НОМЕР_5 », у корпусі синього кольору та в чохлі чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_6 , з абонентськими номером « НОМЕР_7 ».

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, у порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_11