Справа № 1320/1-169/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/185/13 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисника засудженого: адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляцію захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Славське Сколівського району Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, із середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні 4 малолітніх дітей, працюючого водієм-спецтехніком філії МНС АДРЕСА_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_1 ,-

визнано винним та засуджено за ознаками ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу на суму 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Запобіжний захід підписку про невиїзд засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на її користь 10020 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 24 вересня 2011 року близько 14 год. 00 хв. у смт. Славське Сколівського району Львівської області на земельній ділянці неподалік належного йому житлового будинку по АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , яка рвала яблука з дерева та, з метою заборонити останній це робити і мотивуючи своїм правом власності на земельну ділянку, на якій росте дерево, за допомогою бензопили і сокири, які тримав у руках, мав намір зрізати дерево. Поставивши сокиру на землю та завівши бензопилу, він рушив до дерева, а потерпіла ОСОБА_8 почала йому чинити опір, загородивши дерево, оскільки вважала, що зазначене дерево і земельна ділянка, на якій воно росте, належить її родичці ОСОБА_9 . Тоді підсудний ОСОБА_7 вимкнув бензопилу та умисно, кулаком правої руки наніс потерпілій ОСОБА_8 удар в обличчя, а саме у ділянку нижньої щелепи та губи, після чого пішов у невідомому напрямку. Внаслідок вказаних протиправних дій підсудний ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 45 від 22 березня 2012 року синець на нижній губі та втрату одного зуба на нижній щелепі праворуч (41-ий зуб), які, з-поміж інших, утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно у період між 18 вересня 2011 року та 25 вересня 2011 року і є легким тілесним ушкодженням.

У поданій апеляції захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком районного суду, вважає його незаконним, у зв`язку з упередженістю, однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням та неправильним застосуванням як кримінального, так і кримінально-процесуального закону. При цьому, покликається на те, що судом не обґрунтовано, чому суд надав перевагу доказам, які носять ймовірний характер і є припущеннями, відкинувши докази, які спростовують вину підсудного ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Зокрема, апелянт зазначає, що суд як доказ вини ОСОБА_7 прийняв висновок №45 судово-медичної експертизи у відповідності до якого, синець на нижній губі потерпілої ОСОБА_8 утворився від дії тупих предметів в період з 18 по 25 вересня 2011 р. Разом з тим, з точки зору апелянта, судом не встановлено і у вироку не зазначено доказів, які виключають можливість отримання тілесного ушкодження на нижній губі потерпілої ОСОБА_8 в період після конфлікту, тобто після 14.00 год. 24 вересня 2011 р. по 25 вересня 2011р. включно; у вироку суду не обгрунтовано і не вказано за яких обставин та у відповідності до яких доказів суд прийшов до висновку, що синець на нижній губі потерпілої ОСОБА_8 утворився від нанесеного ОСОБА_7 удару під час конфлікту, який мав місце 24 вересня 2011 р. Крім цього, зазначає, що судом не встановлено та у вироку не зазначено час отримання інших тілесних ушкоджень виявлених експертом на тілі потерпілої ОСОБА_8 з метою розмежування по часу нанесення тілесного ушкодження на губі в ОСОБА_8 . На думку апелянта, судом необґрунтовано надано віри показанням свідків сторони обвинувачення та безпідставно відхилено покази свідків, які спростовують вину підсудного ОСОБА_7 . Просить вирок суду 1-ї інстанції скасувати та постановити виправдувальний вирок за відсутністю у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У запереченнях на апеляцію представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що подана апеляція складена з бажанням уникнути відповідальності за скоєний злочин, а зазначені у ній доводи є безпідставними. Вважає, що вирок суду є обґрунтованим і законним, у кримінальній справі є достатньо фактів, які вказують на скоєний ОСОБА_7 злочин. Просить вирок суду залишити без змін, а подану апеляцію без задоволення.

Заслухавши доповідача, позицію захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , а також засудженого ОСОБА_7 , які повністю підтримали подану апеляцію, просять її задоволити у повному об`ємі, думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 , які подану апеляцію заперечили, клопочуть про її відхилення, вивчивши матеріали кримінальної справи та матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи №327-1158, проаналізувавши доводи поданої апеляції, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

На переконання Колегії Суддів, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив обставини справи у їх сукупності відповідно до вимог ст. 67 КПК України (в ред.1960 року), дав вірну оцінку зібраним доказам по справі, а саме:

- показанням у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , згідно з якими вона 24.09.2011 року близько 14 год. 00 хв. прийшла на подвір`я біля житлового будинку своєї родички - гр. ОСОБА_9 у АДРЕСА_1 , де мала намір нарвати собі яблук з дерева. У цей час до неї підбіг підсудний ОСОБА_7 , тримаючи у руках бензопилу та сокиру, почав обзивати її та виганяти з подвір`я. У ході суперечки він поставив сокиру на землю, а бензопилу увімкнув, маючи намір та кричучи, що зріже дерево. Вона, вважаючи, що земельна ділянка і житловий будинок, біля якого росте вказане дерево, належить надалі її родичці, а не підсудному, почала чинити останньому перешкоди, зокрема заступила собою дерево. Тоді підсудний ОСОБА_7 вимкнув бензопилу та наніс їй удар рукою у обличчя, зокрема у нижню губу та щелепу, після чого пішов геть, а замість нього підійшла його дружина - гр. ОСОБА_10 та почала обзивати її. Згодом вона повернулася додому і продовжувала поратись по господарству, не зауваживши одразу через шок вивих зубів, а на наступний день зранку вона побачила, що нижня губа набрякла, а зуби хитаються. 27.09.2011 вона звернулася у правоохоронні органи із відповідною заявою. Вважає, що вина підсудного ОСОБА_7 у вчиненому злочині доведена у повному обсязі, у зв`язку з чим просить визнати його винним та призначити найбільш суворе покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Одночасно просить задовольнити поданий нею разом із скаргою приватного обвинувачення та у подальшому уточнений цивільний позов, для можливості проведення лікування;

- показанням у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який являється чоловіком потерпілої ОСОБА_8 , згідно з якими він був очевидцем події, яка близько 14 год. 00 хв. мала місце 24.09.2011 року на подвір`ї біля житлового будинку їхньої родички - гр. ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 . Так, він, знаходячись по сусідству та забавляючи внучку, бачив, як його дружина ОСОБА_8 підійшла до дерева з метою нарвати яблук, на що до неї підбіг підсудний ОСОБА_7 із бензопилою та сокирою у руках, почав щось кричати. Одразу ж підсудний ОСОБА_7 поставив сокиру на землю, завів бензопилу та хотів різати дерево, а його дружина -потерпіла ОСОБА_8 почала у цьому перешкоджати. Тоді, підсудний ОСОБА_7 наніс його дружині один удар кулаком у обличчя, після чого пішов геть, а на подвір`я надійшла дружина підсудного - гр. ОСОБА_10 , яка вчинила сварку з потерпілою. Він почав кликати дружину - потерпілу ОСОБА_8 , на що остання пішла додому. На наступний день вранці у неї на нижній губі виявився величезний синець, а сама потерпіла ОСОБА_8 сказала, що у неї хитаються зуби. Він свою дружину не бив і жодних ударів по обличчі, окрім підсудного ОСОБА_7 їй ніхто не наносив.

Вказані показання як потерпілої ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_11 судом правильно покладено в основу вироку, оскільки такі є послідовними, логічними та узгоджуються із матеріалами даної кримінальної справи і спростовують позицію ОСОБА_7 про те, що він не наносив потерпілій ударів в обличчя.

Колегія Суддів вважає, що суд 1-ї інстанції вірно взяв до уваги в якості доказу по справі і постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 30 вересня 2011 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за ст.ст.129, 296 КК України (а.с.1 матеріалів про відмову у порушенні кримінальної справи №327-1158), заяву потерпілої ОСОБА_8 від 24 вересня 2011 року (а.с.3 зазначених матеріалів), протокол огляду місця події від 26 вересня 2009 року та схему до нього (а.с.16-17 зазначених матеріалів), а також інші докази по справі.

Колегія Суддів вважає, що судом 1-ї інстанції вірно, з метою повного, всебічного і об`єктивного дослідження матеріалів справи допитано у судовому засіданні судово-медичного експерта, який підтримав даний ним висновок №45 судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_8 від 22 березня 2012 року, згідно з яким, у потерпілої з-поміж іншого, було виявлено втрату одного зуба на нижній щелепі праворуч (41-й зуб) та синець на нижній губі, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею у період між 18 вересня 2011 року та 21 вересня 2011 року і є легким тілесним ушкодженням; інші тілесні ушкодження, на думку експерта, могли утворитися і неодночасно разом із зазначеними ним вище тілесними ушкодженнями.

Будь-які документальні дані, які б свідчили про те, що потерпіла ОСОБА_8 отримала зазначені вище легкі тілесні ушкодження за інших обставин у справі відсутні.

З урахуванням викладеного, на переконання Колегії Суддів, районний суд, постановляючи рішення, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, при зазначених у вироку обставинах, із призначенням покарання засудженому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, його особи, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Доводи поданої апеляції правильних висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування вироку суду Колегія Суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 367 КПК України (в ред.1960р.), Колегія Суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляцію захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2012 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України залишити без задоволення, а вирок Сколівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала виготовлена у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3