Справа № 204/9404/23
Провадження № 1-кп/204/460/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника

малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000182, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 28.04.2023 року у вечірній час доби, більш точний не встановлено, знаходилась за місцем мешкання у будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до своєї доньки, малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неї раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення малолітній потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умисно, стоячи у повний зріст обличчям до малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , на відстані витягнутої руки, нанесла їй два прямих удари кулаком лівої руки у лобну частину обличчя дещо праворуч, зачепивши при цьому спинку носу. Після цього нанесла ще три удари кулаком лівої руки в область лоба праворуч. Від отриманих ударів малолітня потерпіла ОСОБА_8 впала на підлогу.

Далі, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 нанесла малолітній потерпілій ОСОБА_8 удар правою ногою, взутою у взуття, в область ребер праворуч, після чого почала хаотично хапати малолітню потерпілу ОСОБА_8 за волосся, за ліву руку в області ліктьового суглобу, за праву руку в області передпліччя, а також за ноги в області гомілок та стегон, намагаючись відтягнути малолітню потерпілу ОСОБА_8 на ліжко. Після того, як малолітня потерпіла лягла на ліжко, на лівий бік, ОСОБА_7 схопила дерев`яну швабру та нанесла малолітній потерпілій ОСОБА_8 декілька ударів по спині та правій нижній кінцівці, в області стегна.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 малолітній потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців - в лобній області дещо праворуч, в міжбрівній області по центру з переходом на спинку носу по центру праворуч та ліворуч, далі на верхню та нижню повіки обох очей в проекції внутрішніх кутів та на проекцію гайморових пазух праворуч та ліворуч; трьох саден - на спинці носу по центру; семи синців - по задній та внутрішній поверхням лівого ліктьового суглобу, по задній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третині, по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину свою у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, у скоєному щиро покаялася та показала про вчинення нею кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає. Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони в такому разі будуть позбавлені права оскаржувати обставини, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразились в спричиненні легкого тілесного ушкодження, що правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Досліджуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судима, не працює, одружена, позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винна перебувала у сімейних відносинах.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України покарання у межах санкції вищевказаної статті, а саме у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись статтями 86, 100, 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 160 (ста шістдесяти ) годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1