Справа № 202/8266/24
Провадження № 1-кп/202/1592/2024
ВИРОК

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, кримінальне провадження №0000712, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольська, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , постійно мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на систематичне вчинення домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, неодноразово безпричинно провокував словесні конфлікти, в ході яких ображав нецензурною лайкою свою дружину, чим принижував її гідність та спричинив останній психологічних страждань, що завдали шкоди її психологічному здоров`ю, спричинили нездатність захистити себе та призвели до погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 , оскільки остання вимушена себе обмежувати у вільному пересуванні за місцем свого проживання, у користуванні необхідними речами для нормальної життєдіяльності, не має змоги вести звичний уклад життя.

12.10.2023 приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , влаштував сімейну сварку з дружиною ОСОБА_4 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тим самим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру. За вчинення вказаних дій відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2023 серії ВАВ 999384, за яке 29.12.2023 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Окрім цього, 23.10.2023 приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру. За вчинення вказаних дій, відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2023 серії ВАД № 340278, за яке 18.12.2023 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Далі, 14.01.2024 приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого проживання, вчинив сімейну сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тим самим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру. Внаслідок вказаного діяння, відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.01.2024 серії НОМЕР_1 , за яке 12.04.2024 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17.06.2024 приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого мешкання, маючи прямий умисел, спрямований на систематичне вчинення домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, спровокував словесний конфлікт та вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_4 , чим своїми діями, вчинив насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_4 .

Отже, вказаними систематичними насильницькими діями ОСОБА_5 заподіяв своїй дружині психологічних страждань, що завдали шкоди психологічному здоров`ю і призвели до погіршення якості життя ОСОБА_4 .

За викладених вище обставин дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст.126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

28 червня 2024 року, між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000712, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2024 року та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

Підписуючи зазначену Угоду, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджено покарання яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Так, враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_5 при досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також характер і тяжкість обвинувачення, особу винного, беручи до уваги інтереси суспільства, а саме: призначення ОСОБА_5 необхідного й достатнього для його виправлення покарання і попередження вчинення ним нових злочинів. Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.: 394 та 424 КПК України.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також обвинуваченому доведено, що наслідком укладання даної угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненій якого його обвинувачують, а він має такі права: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник підтримали затвердження угоди, обвинувачений пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_4 , що призвели до психологічних страждань та погіршення якості її життя, тобто у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст.ст. 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У відповідності до ч. 3 ст. 424 КПК України Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: 1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди; 3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є не тяжким злочином.

Суд, заслухавши сторони кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000712, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2024 року та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призвели до психологічних страждань та погіршення якості її життя, тобто у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що укладену 28 червня 2024 року угоду, про визнання винуватості, між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену цією угодою міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 59-1 КК України, 370; 373-374; 471-475; 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 червня 2024 року, укладену між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000712, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2024 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 .

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1