Справа № 308/4774/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області подання провідного інспектора Ужгородського РВ філії ДУ «Центру пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону,

встановив:

В провадженні суду знаходиться вищевказане подання, в якому представник органу пробації просить вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судове засідання засуджений, прокурор та представник органу пробації не прибули, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, при цьому від органу пробації та прокурора надійшла заява про розгляд клопотання за їх відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши подання та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

01.07.2024 у справі №308/4774/24 судом ухвалено вирок, за яким затверджено угоду про визнання винуватості від 08 березня 2024 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024 року. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання, узгоджене та затверджене угодою, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається: до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме мобільного телефону, вартістю 1178 грн. за подією, яка мала місце 05.01.2024.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2024 рік становив 1514 гривні. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період становить суму в розмірі (1514x2) = 3028 гривень.

Тож, сума спричиненої матеріальної шкоди потерпілій особі становила 1178 грн., що є менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 у постанові від 7 жовтня 2024 року.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 7, 100, 124 - 128, 284, 350, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2024 у справі №308/4774/24 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а особами, які не приймали участь в судовому засіданні, в той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1