Справа № 953/9515/24
н/п 1-кс/953/7637/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2024 за № 0000588,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_2

секретар судового засідання ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, та встановлені судом обставини.

11.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками патрульної поліції, відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про Національну поліцію», за порушення п.31.4.3 ПДР був зупинений транспортний засіб автомобіль марки «Foton» з номерним знаком НОМЕР_1 за кермом якого знаходився водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пред`явив працівникам патрульної поліції для перевірки, відповідно до вимог п. 2.1б ПДР, посвідчення водія, з серійним номером НОМЕР_2 видане 21.02.2002 ДАІ МВС-УВС Балаклійський РЕВ УДАЇ УМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При огляді вказаного посвідчення виявлено, що за інформацією з ІПНП є розбіжності у категоріях, а саме згідно бази на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маються категорії - "В" , ОСОБА_5 . У пред`явленому посвідчені на вказане ім`я - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , "E".

В ході проведення огляду місця події від 11.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 наступне майно: посвідчення водія, з серійним номером НОМЕР_2 видане 21.02.2002 ДАІ МВС-УВС Балаклійський РЕВ УДАЇ УМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить останньому.

Вказані вилучені в ході огляду предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000588 від 11.10.2024.

Незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.

У органу досудового розслідування виникла необхідність у накладення арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження, володіння та користування на зазначене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу.

Вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судових експертиз, збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна, забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також враховуючи, що посвідчення водія, з серійним номером НОМЕР_2 видане 21.02.2002 ДАІ МВС УВС Балаклійський РЕВ УДАЇ УМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 містить на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речового доказу, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, що було вилучено 11.10.2024.

2. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За приписами ч. 1, п. 7) ч. 2 ст. 132 КПК захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК).

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучене майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучене в ході огляду місця події від 11.10.2024 на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія, з серійним номером НОМЕР_2 видане 21.02.2002 ДАІ МВС УВС Балаклійський РЕВ УДАЇ УМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить останньому, та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Посвідчення водія, з серійним номером НОМЕР_2 видане 21.02.2002 ДАІ МВС УВС Балаклійський РЕВ УДАЇ УМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 долучити до матеріалів кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1