Справа № 137/29/24
Провадження №11-кп/801/1168/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000578, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2023 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 30 серпня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Клембівка Ямпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з базовою Середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-29.10.2015 Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;

-25.01.2016 Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

-10.03.2016 Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. 395, 70 ч.4, 72 ч. 1 КК України до 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 30 серпня 2024 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь потерпілого ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_10 01 листопада 2023 року приблизно о 17 годині 30 хвилин перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_11 розпочався словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_10 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

З цією метою ОСОБА_10 розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи суспільну небезпечність їх наслідків та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді потрійного перелому нижньої щелепи: ангулярного справа, суглобового відростку справа та в ділянці 34,35 зубів зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 924/1038 від 18.12.2023 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_10 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Літинського районного суду Вінницької області від 30.08.2024 в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить винести нове рішення, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні ОСОБА_10 покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке за своєю м`якістю є явно несправедливим, не є достатнім для його виправлення. Зокрема суд не врахував, що обвинувачений негативно характеризується, має ряд непогашених судимостей, не відшкодував завданої шкоди. Також суд не врахував думку потерпілого про призначення покарання та висновок органу пробації.

У апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ставиться питання про зміну вироку місцевого суду в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що шкода потерпілому не відшкодована внаслідок тяжких сімейних обставин, оскільки на його утриманні перебуває цивільна дружина, яка має трьох малолітніх дітей.

Позиції учасників судового провадження.

До початку апеляційного розгляду прокурором подано відмову від апеляційної скарги, через що провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі ст. 403 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника вважаючи вирок місцевого суду в тому числі в частині призначеного покарання законним і обґрунтованим.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу сторони захисту, просив її задовольнити, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Інші учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання не з`явились, про поважність причин неприбуття суд не повідомили. З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України така обставина не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі захисника не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги сторони захисту в частині призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості (є явно несправедливим) суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги про можливість звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням суд зазначає, що частиною першою статті 75 КК України визначено, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст. 75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_10 хоча і визнав провину у вчиненому, проте раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, не вжив заходів до відшкодування заподіяної шкоди.

Окрім того згідно наданої органом пробації досудової доповіді установлено високий ризик вчинення ОСОБА_12 повторних кримінальних правопорушень та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення очевидно не дали суду підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки навіть покладення на обвинуваченого обов`язків, які передбачають комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити, у даному випадку не здатні забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 30 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000578, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: