Справа № 452/1472/24
Провадження № 1-кп/452/244/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000025 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, непрацюючого, українця, громадянина України, розлученого, судимого 19.04.2024 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік; покладено обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1 та п. 2 КК України, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 12 лютого 2024 року біля 13 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , неподалік місцевих дач знайшов згорток ізоленти чорного кольору у якому знаходився прозорий зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору та піднявши його поклав собі у ліву кишеню штанів. Усвідомлюючи, що у даному згортку міститься особливо небезпечна психотропна речовина «PVP», ОСОБА_3 , в зазначений спосіб реалізовував свій злочинний намір, направлений на придбання та зберігання такої, та яка згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. (таблиці І список № 2), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

У подальшому, ОСОБА_5 , рухаючись по вулиці Шашкевича, м. Самбір, Самбірського району Львівської області неподалік місцевих дач був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Самбірського РВП ГУНП у Львівській області та при поверхневому огляді якого було виявлено, що останній має із собою згорток ізоленти чорного кольору у якому міститься прозорий зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, який ОСОБА_3 , під час проведення огляду місця події добровільно видав та який було вилучено.

Згідно висновку експерта від 05.03.2024 року за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, у складі кристалічної речовини білого кольору, яка міститься у прозорому зіп-пакеті виявлено «PVP», яку віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг якої заборонено. Загальна маса виявленого «PVP» становить 0,2454 грама.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, а саме кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Числа викладеного у обвинувальному акті він, йдучи по вулиці, побачив згорток ізоленти чорного кольору, яку підняв та поклав у кишеню. У подальшому був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього в кишені даний згорток. Раніше він вживав наркотичні засоби та перестав. Вказану речовину він знайшов для власного вживання без мети збуту. У вчиненому щиро кається, більше такого не повториться.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст.309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, по місцю проживання скарг на його дії не поступало.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Водночас судом установлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1 та п. 2 КК України.

Кримінальний проступок за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_3 вчинив 12.02.2024 року, тобто до ухвалення вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, водночас ч.1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, відповідно до правового висновку, який викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України: якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Крім того, відповідно до ч. 3ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Обставин зміни вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 року судом не встановлено.

Таким чином, підстав для застосування ч. 4 ст. 70 КК України, з огляду на наявну правовому позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 судом не встановлено, покарання призначені даним вироком та вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 року не підлягають поглиненню, частковому чи повному складенню, а кожен вирок слід виконувати самостійно.

У порядку ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1 (одна) тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 року, за яким ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого він звільнений на підставі ст.75КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік - виконувати самостійно.

Речові докази: спец пакет № 1376 в котрому знаходиться PVP масою 0,2454 грама та зданий на зберігання в камеру зберігання наркотичних засобів, психотропних і сильнодіючих речовин та їх прекурсорів управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП у Львівській області - знищити, після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя