ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2694/24 Справа № 216/3023/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 25.05.2021 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 10 червня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.02.2013 року вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу за ч. 2 ст.15, пп. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, звільнений 06.08.2020 року за відбуттям строку покарання;

- 24.11.2021 року вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 19.01.2024 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 27.02.2024 року вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу за ч. 1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 28.02.2024 року вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; - за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; - за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці; - за ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - за ч.2 ст.361 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 28 лютого 2024 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 23 січня 2021 року приблизно о 01.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись на сходовому майданчику, розташованому поряд з квартирою АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю належної уваги з боку можливих свідків-очевидців, а також потерпілого ОСОБА_10 , який у цей час сидів на сходах, таємно викрав з указаних сходів належний потерпілому мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi Note 4х 3/16» вартістю 2 016 грн 67 коп. Після цього ОСОБА_8 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди в указаному розмірі.

Крім того, 24 січня 2021 року близько 00.33 год. ОСОБА_8 , діючи повторно, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, попередньо незаконно заволодівши належним потерпілому ОСОБА_10 мобільним телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi Note 4х 3/16», знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продовжуючи діяти на досягнення єдиного злочинного результату та маючи в своєму розпорядженні належну потерпілому ОСОБА_10 сім-карту з мобільним номером НОМЕР_1 , через мобільний додаток установив особистий кабінет «ПРИВАТ24», де ініціював зміну в автоматичному режимі паролю входу до особистого кабінету потерпілого в Інтернет-сервісі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Після цього ОСОБА_8 за допомогою мережі Інтернет умисно, використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , який було вказано ОСОБА_10 під час укладання з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору комплексного банківського обслуговування, маючи в своєму розпорядженні інформацію щодо анкетних даних потерпілого та номера відкритого останнім рахунку в указаній банківській установі, а також пароль доступу до особистого кабінету Інтернет-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за допомогою мобільного телефону потерпілого змінив пароль входу до облікового запису вказаного вище особистого кабінету ОСОБА_10 , тим самим отримав доступ до управління картковим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я останнього. Далі ОСОБА_8 , використовуючи опції Інтернет-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доступні в особистому кабінеті ОСОБА_10 , без відома останнього та працівників АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період з 24 січня 2021 року до 27 січня 2021 року здійснив переказ належних потерпілому ОСОБА_10 грошових коштів з указаного рахунку на картковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_11 у АТ «АЛЬФА-БАНК» на загальну суму 11 979 грн 86 коп. Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів вказаними грошовими коштами, обернувши їх на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди в указаному розмірі.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Також 23 січня 2021 року о 19.37 год. ОСОБА_8 , маючи в користуванні, мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 марки «Хіаоmi Redmi Note 4х 3/16», яким він незаконно заволодів, знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продовжуючи діяти на досягнення єдиного злочинного результату, маючи у своєму розпорядженні сім-картку з мобільним номером НОМЕР_1 , що належала потерпілому ОСОБА_10 , використовуючи номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , який було вказано ОСОБА_10 при укладанні з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору комплексного банківського обслуговування, маючи в своєму розпорядженні інформацію щодо його анкетних даних та номеру рахунку, відкритого ним у вказаній вище банківській установі, за допомогою мобільного терміналу, через Інтернет-сервіс «ПРИВАТ24» змінив пароль входу до облікового запису особистого кабінету ОСОБА_10 , що є автоматизованою системою, та отримав доступ до управління картковим рахунком, відкритим на ім`я останнього за № НОМЕР_2 . Таким чином, ОСОБА_8 здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку персональної інформації ОСОБА_10 .

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 361 КК України за ознаками несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку персональної інформації.

Крім того, 24 січня 2021 року о 00.33 год. ОСОБА_8 повторно, маючи в користуванні мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 марки «Хіаоmi Redmi Note 4х 3/16», яким він незаконно заволодів, знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, продовжуючи діяти на досягнення єдиного злочинного результату, маючи у своєму розпорядженні сім-картку з мобільним номером НОМЕР_1 , що належала потерпілому ОСОБА_10 , використовуючи номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , який було вказано ОСОБА_10 при укладанні з АТ «Акцент-Банк» договору комплексного банківського обслуговування, маючи в своєму розпорядженні інформацію щодо його анкетних даних та номеру рахунку, відкритого ним у вказаній вище банківській установі, за допомогою мобільного терміналу, через Інтернет-сервіс «А24» змінив пароль входу до облікового запису особистого кабінету ОСОБА_10 , що є автоматизованою системою, та отримав доступ до управління картковим рахунком, відкритим на ім`я останнього за № НОМЕР_4 . Таким чином, ОСОБА_8 здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку персональної інформації ОСОБА_10 .

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 361 КК України за ознаками несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку персональної інформації, вчиненого повторно.

Крім того, 21 лютого 2021 року приблизно о 02.00 год. ОСОБА_8 , діючи повторно, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в гостях у потерпілої ОСОБА_12 , скориставшись відсутністю уваги останньої, яка в цей час періодично виходила з кухні вказаної квартири, а також можливих свідків-оцевидців, таємно викрав з полиці кухонного гарнітуру належний потерпілій ОСОБА_12 мобільний телефон марки « Samsung» моделі «GalaxyJ7» золотистого кольору вартістю 2 116 грн 67 коп. Після цього ОСОБА_8 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди в указаному розмірі.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Разом з тим 05 березня 2021 року близько 12.00. год. ОСОБА_8 , діючи повторно, знаходячись біля торгівельного кіоску, розташованого поряд із зупинкою громадського транспорту «Центральний ринок» на АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману раніше незнайомого йому ОСОБА_13 , ввівши останнього в оману відносно своїх дійсних намірів, під приводом зателефонувати попросив у потерпілого мобільний телефон марки «NEFFOS» моделі «С9А» в корпусі сріблястого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_5 , не маючи наміру повертати його власнику. Потерпілий ОСОБА_13 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_8 , передав останньому вказаний мобільний телефон вартістю 983 грн 33 коп. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник разом з майном, яким заволодів шахрайським шляхом, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди в указаному розмірі.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Також у середині вересня 2021 року в денний час доби ОСОБА_8 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованої на АДРЕСА_4 , знайшов паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Інгулецьким РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому на сторінках АДРЕСА_5 містилися фотокартки вказаної особи. Після цього ОСОБА_8 зберігав зазначений документ з метою підроблення та подальшого використання підробленого документа.

Далі, у середині вересня 2021 року в денний час доби ОСОБА_8 , знаходячись у сквері, розташованому на АДРЕСА_6 , маючи намір на підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, умисно шляхом механічних маніпуляцій вклеїв на сторінках АДРЕСА_5 знайденого ним паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , замість фотокарток останнього з наявними на них рельєфними відтисками печатки за допомогою клею вклеїв фотокартки з власним зображенням, на яких відсутні фрагменти відповідної частини відтиску рельєфної печатки, спробувавши придати йому вигляд справжнього паспорта громадянина України.

Згідно з висновком експерта від 21.10.2021 року № СЕ-19/104-21/33003-ДД на першій та третій сторінках паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала місце заміна фотокарток власника: первинні фотокартки були видалені шляхом виривання, після чого на їхнє місце наклеєні нові фотокартки власника; ознак внесення змін до первинного змісту інших реквізитів даного паспорта не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_8 умисно з метою використання підробив офіційний документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Інгулецьким РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, 13 жовтня 2021 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою використання завідомо підробленого документа, маючи намір працевлаштуватись, прибув до магазину «Ельдорадо» С-256 ТОВ «Дієса», розташованого на вул. Лермонтова, 37 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де під час перевірки документів для прийняття на роботу фахівцем з безпеки вказаного магазину ОСОБА_15 пред`явив паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому попередньо змінив фотокартки ОСОБА_14 на фотокартки з власним зображенням.

Таким чином, ОСОБА_8 умисно використав указаний завідомо підроблений паспорт громадянина України.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію, в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що місцевий суд за правилами ч.1 ст.70 КК України незаконно поглинув однакові за видом і розміром покарання - 2 роки позбавлення волі, а тому, суд першої інстанції неправильно витлумачив закон, який суперечить його точному змісту, не застосував закон, який підлягає застосуванню та застосував закон, який не підлягає застосуванню, що призвело не правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення незаконного покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, просила призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці; за ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; за ч.2 ст.361 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, та остаточно призначити покарання у вигляді трьох років семи місяців позбавлення волі, кримінальне провадження за ч.2 ст.190 КК України та за ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 21.02.2021 року закрити на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.ч.1, 4 ст.358, ч.ч.1, 2 ст.361 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації, не оскаржуються, а тому колегією суддів не перевіряються. Вирок суду ухвалений в порядку ч.3 ст.349 КК України, без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Так, згідно нової редакції ст.51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 575 грн. до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому, колегія суддів враховує приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, наведені вище зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Згідно обвинувального акту та як встановлено місцевим судом, предметом крадіжок та шахрайства ОСОБА_8 були різноманітні предмети та кошти на суму:

23.01.2021 року - 13996,53 гривні, 21.02.2021 року - 2116,67 гривні, 05.03.2021 року - 983,33 гривні.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 року, тобто на момент вчинення ОСОБА_8 інкримінованих крадіжок та шахрайства, становив 2270 гривні, а тому, з урахуванням змін, внесених законом №3886-IX від 18.07.2024, дії останнього підпадають під адміністративні правопорушення за які передбачена адміністративна відповідальність.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України та за ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 21.02.2021 року підлягає закриттю на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вимог п.п.3,4 ст.409 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За змістом ст. 65 КК суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В силу ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, відповідно до абз.2 п.21 постанови пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК.

Враховуючи, що в оскаржуваному вироку місцевий суд призначив за ч.2 ст.185 КК України та за ч.2 ст.361 КК України однакове покарання у вигляді двох років позбавлення волі, в даному випадку мав керуватися таким принципом визначення покарання як повне чи часткове складання призначених покарань.

Згідно п.22 означеного пленуму принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що

входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

Суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою та не надав їм належної оцінки при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України та за ч.2 ст.361 КК України у виді двох років позбавлення волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню, а тому доводи прокурора є обґрунтованими та вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Водночас, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий, наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та обставини, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, апеляційний суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, достатнім буде покарання: - за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; - за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці; - за ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - за ч.2 ст.361 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки два місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 28 лютого 2024 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доводи скарги прокурора такими, що підлягають задоволенню, оскільки доводи, на які він зауважує у скарзі, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є, відповідно до положень ст.ст.409, 413 КПК України, безумовною підставою для скасування вироку.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 424, 532 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 10 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_8 покарання

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці;

- за ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.361 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки два місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 28 лютого 2024 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців.

Кримінальне провадження №0000171 від 25.05.2021 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України та за ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 21.02.2021 року закрити на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді