Справа № 461/8486/24
Провадження № 1-кс/461/6476/24
УХВАЛА

24.10.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:

22.10.2024 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання ОСОБА_5 , в якому просить скасувати арешт на транспортний засіб марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив таке задоволити. В обґрунтування клопотання зазначив, що вказаний автомобіль відповідно до акту приймання-передачі переданий Благодійною організацією «Благодійний Фонд «Неси Добро» ОСОБА_5 , військовослужбовцю Збройних Сил України, в якості гуманітарної допомоги для забезпечення потреб оборони України під час введення воєнного стану. В подальшому такий був переданий ОСОБА_6 для ремонту. Зазначив, що технічний паспорт на транспортний засіб знаходився в самому автомобілі.

Слідчий ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні, оскільки вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному 14.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, доказів на підтвердження права власності на такий представником власника майна не надано. Під час проведення обшуку в автомобілі марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , технічного паспорту на такий вилучено не було.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 14.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до долученого до клопотання протоколу обшуку від 16.10.2024, старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 в період часу з 16.10.2024 о 17:25 год. до 18:41 год. провела обшук на підставі ч.3 ст.233 КПК України до постановлення ухвали слідчого судді в автомобілі марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , та який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено, зокрема, транспортний засіб марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 16.10.2024 вищезазначений автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2024 у справі №461/8486/24, провадження №1-кс/461/6372/24, накладено арешт на майно, яке було вилучене 16.10.2024 в ході проведення обшуку в автомобілі марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , зокрема, на транспортний засіб марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, має ознаки зазначені у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на визначене, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що вказаний автомобіль відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України, визнаний речовим доказом, та може бути використаний як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.

Власником майна у клопотанні не наведено жодного мотивування щодо того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, за змістом клопотання ОСОБА_5 та наданих адвокатом ОСОБА_3 пояснень, їх доводи зводяться до того, що вказаний автомобіль переданий Благодійною організацією «Благодійний Фонд «Неси Добро» ОСОБА_5 , військовослужбовцю Збройних Сил України, в якості гуманітарної допомоги для забезпечення потреб оборони України під час введення воєнного стану.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження права власності на такий автомобіль.

Відповідно до акту приймання-передачі гуманітарної допомоги від 05.12.2023, автомобіль марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_2 , переданий Благодійною організацією «Благодійний Фонд «Неси Добро» в особі голови фонду ОСОБА_8 . ОСОБА_5 , військовослужбовцю Збройних Сил України, в якості гуманітарної допомоги для забезпечення потреб оборони України під час введення воєнного стану.

Разом з тим, вказаний акт не підтверджує право користування, розпорядження та відчуження вказаного автомобіля.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 зазначає, що технічний паспорт на автомобіль знаходився в самому автомобілі, однак з пояснень слідчої ОСОБА_4 , наданих в судовому засіданні, вбачається, що під час проведення обшуку в автомобілі марки «Land Rover Defender», іноземної реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , технічного паспорту на такий вилучено не було.

Окрім цього, представником власника майна не долучено жодних доказів передачі вказаного автомобіля військовій частині.

З конверту, в якому було надіслано клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна на адресу суду, вбачається, що відправником такого є ОСОБА_9 - дружина підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 14.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066.

За приписами статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, зокрема щодо події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладається на слідчого, прокурора.

Сторона обвинувачення відповідно до положень статті 93 КПК України здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Одним із видів доказів, які можуть бути використані для доведення факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речові докази відповідно до положень статті 98 КПК України. До речових доказів згідно із указаною статтею належать також матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.

При цьому відповідно до ч.ч.2, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, остаточне рішення у провадженні ще не прийняте, тому, в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження щодо заборони розпорядження майном є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 23.01.2024 (справа №569/19829/21), ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали складено 28.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1