Провадження № 1-кс/592/8131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Суми Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми скаргу потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В :

29.11.2024 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 , в якій він зазначив про те, що він ОСОБА_3 є потерпілим в кримінальному провадженні № 0000366 від 16.03.2021 року за ч. 1 ст. 122 КК України. Кримінальне провадження № 0000366 закривали п`ять разів. В перший раз кримінальне провадження № 0000366 від 16.03.2021 року закривали 29.01.2022 року. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2022 року у справі № 592/1389/22 було скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 29.01.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000366 від 16.03.2021 року. В даній ухвалі слідчого судді від 09.02.2022 року зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку про те, що під час досудового розслідування не в повній мірі були перевірені доводи заявника, вказані ним у скарзі, а також те, що, всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України, слідчим не в повному обсязі було зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, п`ять разів. В перший раз кримінальне провадження № 0000366 від 16.03.2021 року закривали 29.01.2022 року. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2022 року у справі № 592/1389/22 було скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 29.01.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000366 від 16.03.2021 року. В даній ухвалі слідчого судді від 09.02.2022 року зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що під час досудового розслідування не в повній мірі були перевірені доводи заявника вказані ним у скарзі, а також те, що всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. В другий раз кримінальне провадження № 0000366 від 16.03.2021 року закривали 06.03.2022 року. З 09.02.2022 року до 06.03.2022 року включно слідчий не проводив жодних слідчих дій, не збирав, не перевіряв та не оцінював докази. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2022 року у справі № 592/3181/22 було скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 06.03.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000366 від 16.03.2021 року. В даній ухвалі слідчого судді від 03.06.2022 року зазначено наступне: Після скасування слідчим суддею 09.02.2022 року попередньої постанови про закриття кримінального провадження № 0000366 від 29.01.2022 року, в період часу з 09.02.2022 року до 06.03.2022 року дізнавач не проводив жодних слідчих дій. . В третій раз кримінальне провадження № 0000366 від 16.03.2021 року закривали 14.04.2023 року. З 03.06.2022 року до 14.04.2023 року включно слідчий не проводив жодних слідчих дій, не збирав, не перевіряв та не оцінював докази. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.04.2023 року у справі № 592/5226/23 скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 14.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000366 від 16.03.2021 року. Даною ухвалою від 28.04.2023 року слідчий суддя постановив направити матеріали кримінального провадження № 0000366 до СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області для продовження досудового розслідування. В ухвалі слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.04.2023 року у справі № 592/5226/23 слідчий суддя зазначає наступне: після визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, подання ним клопотань про проведення слідчих дій та постанов про задоволення клопотань потерпілого, постановлення ухвал слідчими суддями Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2022 року, 09.02.2022 року, якими скасовано постанови слідчих про закриття кримінального провадження, не розгляд слідчим суддею скарги на бездіяльність слідчого у справі № 592/4034/22 - не вбачається проведення будь-яких слідчих дій у кримінальному провадженні. . В ухвалі слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.04.2023 року у справі № 592/5226/23 слідчий суддя зазначає також наступне: За наведених обставин постанова від 14.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000366, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2021 року, суперечить його завданням щодо забезпечення повного й неупередженого досудового розслідування, обмежує права, свободи й законні інтереси учасників кримінального провадження, тому підлягає скасуванню, є передчасною, а матеріали кримінального провадження повинні бути повернуті для організації досудового розслідування, при проведенні якого необхідно повно та об`єктивно перевірити обставини кримінального правопорушення, надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення. . В четвертий раз кримінальне провадження № 0000366 від 16.03.2021 року закривали 19.09.2023 року. З 28.04.2023 року до 19.09.2023 року включно слідчий не проводив жодних слідчих дій, не збирав, не перевіряв та не оцінював докази. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2023 року у справі № 592/15028/23 було скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 19.09.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000366 від 16.03.2021 року. В ухвалі слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2023 року у справі № 592/15028/23, якою було скасовану вищезазначену постанову від 19.09.2023 року про закриття кримінального провадження, зазначено, що для прийняття обґрунтованого рішення по матеріалам кримінального провадження необхідно провести додаткову перевірку шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, розширити коло свідків, виконати вимоги ухвали слідчого судді від 28.04.2023 року у справі № 592/5226/23, виконати вимоги ухвали слідчого судді від 25.05.2023 року у справі № 592/4034/22, зробити аналіз зібраних в ході слідства доказів. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2023 року у справі № 592/15028/23 було повернуто матеріали кримінального провадження № 0000366 для проведення додаткової перевірки. В п`ятий раз кримінальне провадження № 0000366 від 16.03.2021 року закривали 29.02.2024 року. З 20.10.2023 року до 29.02.2024 року включно слідчий не провів жодної слідчої дії у кримінальному провадженні № 0000366. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.03.2024 року у справі № 592/3914/24 було скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 29.02.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000366 від 16.03.2021 року. В ухвалі Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.03.2024 року у справі № 592/3914/24 зазначено наступне: після визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, подання ним клопотань про проведення слідчих дій та постанов про задоволення клопотань потерпілого, постановлення ухвал слідчими суддями Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2022 року, 03.06.2022 року, 28.04.2023 року, 20.10.2023 року, якими було скасовано постанови слідчих про закриття кримінального провадження - не вбачається проведення буд-яких слідчих дій у кримінальному провадженні. . Постановою від 08.10.2022 року слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області задовольнив його клопотання від 04.10.2022 року про проведення слідчих дій, в якому він просить здійснити одночасний допит його та ОСОБА_5 , та провести слідчий експеримент з ОСОБА_5 , та щоб він приймав участь в даному слідчому експерименті, оскільки він буде ставити питання ОСОБА_5 . Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Слід зазначити, що постанова про відмову в задоволенні його вищезазначеного клопотання від 04.10.2022 року не виносилася. Слідчий не здійснив ні одночасний допит його та ОСОБА_5 , ні провів слідчий експеримент з ОСОБА_5 . Оскільки його вищезазначене клопотання від 04.10.2022 року про проведення вищезазначених слідчих дій було задоволено, то слідчий був зобов`язаний здійснити одночасний допит його та ОСОБА_5 , та провести слідчий експеримент з ОСОБА_5 , та щоб він приймав участь в даному слідчому експерименті, оскільки він буде ставити питання ОСОБА_5 . Слід також зазначити, що відповідно до ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2023 року у справі № 592/15028/23 однією з підстав скасування постанови від 19.09.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000366 є те, що не було здійснено одночасного допиту його та ОСОБА_5 , та не було проведено слідчого експерименту з ОСОБА_5 за його участі. Відповідно до ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2023 року у справі № 592/15028/23 має бути здійснено одночасний допит його та ОСОБА_5 та має бути проведено слідчий експеримент з ОСОБА_5 за його участі. Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження відносяться верховенство права та законність. Ч. 2 ст. 9 КПК України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК України перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом. Згідно ч. 3 ст. 224 КПК України у разі допиту свідка він попереджається про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань. Відповідно до ч. 1 ст. 385 КК України відмова свідка від давання показань під час провадження досудового розслідування - карається штрафом від п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 385 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа за відмову давати показання під час провадження досудового розслідування або в суді щодо себе, а також членів її сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Відповідно до ст. 63 Конституції України та ч. 2 ст. 385 КК України ОСОБА_5 не несе кримінальну відповідальність тільки у разі відмови ОСОБА_5 давати показання щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Якщо ОСОБА_5 відмовиться давати показання щодо нього та ОСОБА_6 , то в такому випадку ОСОБА_5 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 385 КК України. Відповідно до ст. ст. 223, 224, 615 КПК України відмова ОСОБА_5 давати показання на одночасному допиті може бути встановлена тільки під час одночасного допиту з записом такого допиту на відеокамеру. Перед даним допитом, відповідно до ст. ст. 223, 224 КПК України, слідчий зобов`язаний попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань. Те саме стосується слідчого експерименту. Відмова ОСОБА_5 давати показання під час слідчого експерименту може бути встановлена тільки під час слідчого експерименту з записом такого слідчого експерименту на відеокамеру. Перед даним слідчим експериментом, відповідно до ст. ст. 223, 224 КПК України, слідчий зобов`язаний попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КПК України, якщо свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом) , не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора. Згідно ч. 2 ст. 139 КПК України у випадку, встановленому ч. 1 цієї статті, до свідка може бути застосовано привід. Згідно ч. 2 ст. 140 КПК України рішення про здійснення приводу приймається під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора. Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Згідно ч. 2 ст. 240 КПК України за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. ОСОБА_5 на мізинці зробив йому два переломи. Йому зробили складну операцію. Він пролежав в стаціонарі 15 днів. На лікарняному пробув 75 днів. ОСОБА_5 покалічив його, у нього не працює мізинець і палець поряд зовсім. У прохолодну погоду ліву долоню викручує, вона ниє і болить, він ховає руку у теплу кишеню або обмотує теплою ганчіркою. Також уночі ліва долоня болить, не даючи нормально спати. Мізинець лівої руки заважає йому постійно. Він їм чіпляється в побуті і на роботі. Крім того, він витратив на лікування великі кошти. Звертався до ортопедів, до приватних лікарів. Лікарняний отримав мізерний, тобто втратив кошти, які він міг би заробити, якщо він був би здоровим. Лікар-ортопед вищої категорії пояснив йому, щоб повернути мізинцю працездатність потрібна мікрооперація, операція дуже складна і коштовна, і процент успіху від операції 10 % від 100 % . В ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції. Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Ст. 3 Конвенції втілює одну з найбільш фундаментальних цінностей демократичних спільнот. Дійсно заборона катування, нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання є надбанням цивілізації, тісно зв`язаної з повагою до людської гідності (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 81) . На відміну від більшості інших матеріальних норм Конвенції, ст. 3 не передбачає жодних винятків, а згідно п. 2 ст. 15 від неї не допускається відступ навіть у випадку надзвичайної ситуації, що загрожує життю нації. Навіть за найскладніших обставин, таких як боротьба проти тероризму та організованої злочинності, Конвенція в абсолютній формі забороняє катування та нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання, незалежно від поведінки відповідної особи (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 81) . Твердження про жорстоке поводження всупереч ст. 3 повинні бути підтверджені відповідними доказами. Для оцінки цих доказів Суд застосовує стандарт доведення поза розумним сумнівом , але додає, що така доведеність може випливати із сукупності досить чітких, вагомих і узгоджених між собою висновків чи подібних неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 82) . Суд також підкреслив у рішенні Ель-Масрі (п. 155) , що хоча він визнавав, що повинен бути обережним і не перебирати на себе роль суду першої інстанції, що встановлює факти, якщо тільки це не є неминучим з огляду на обставини конкретної справи, він має здійснювати особливо ретельний нагляд , коли робляться твердження про порушення ст. 3 Конвенції, навіть якщо вже були проведені певні процедури та розслідування на національному рівні. Іншими словами, за такого контексту Суд готовий бути більш критичним по відношенню до висновків національних судів. Досліджуючи їх, Суд може взяти до уваги якість національного провадження та будь-які можливі недоліки в процесі прийняття рішень (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 85) . Для того, щоби погане поводження потрапило до сфери дії ст. 3, воно повинно досягнути мінімального ступеню жорстокості. Оцінка цього мінімуму залежить від усіх обставин справи, таких як тривалість поводження, його фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 86) . Погане поводження, яке досягає такого мінімального ступеню жорстокості, як правило, включає фактичні тілесні ушкодження або ж інтенсивне фізичне чи психічне страждання. Але навіть за відсутності цих ознак, у разі коли поводження принижує або ображає людину, виявляючи неповагу до людської гідності або принижуючи її, або коли воно викликає почуття страху, занепокоєння або неповноцінності, що здатне зламати психічний та фізичний спротив людини, воно може вважатися таким, що принижує гідність і теж підпадати під заборону, встановлену у ст. 3. Також слід підкреслити, що достатнім є той факт, що потерпілий принижений у своїх власних очах, навіть якщо не в очах інших (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 87) . Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення 19.12.2020 року. Ст. 3 Конвенції вимагає, щоб органи державної влади проводили ефективне офіційне розслідування стверджуваного жорстокого поводження, здійсненого приватними особами; це розслідування, в принципі, має бути здатним призвести до встановлення походження тілесних ушкоджень, а також до встановлення і покарання винних осіб. Таке розслідування має проводитися незалежно, оперативно та з розумною швидкістю. Потерпілий повинен мати можливість ефективно брати участь у розслідуванні (рішення ЄСПЛ від 12.11.2020 року у справі Загубня та Табачкова проти України , заява № 60977/14, п. 47) . Розслідування повинно бути ретельним, тобто органи влади мають завжди робити серйозну спробу з`ясувати те, що сталося, і не повинні покладатися на поспішні чи необґрунтовані висновки для припинення свого розслідування (рішення ЄСПЛ від 28.09.2015 року у справі Буід проти Бельгії , заява № 23380/09, п. 123) . Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч. 3 ст. 382 КК України умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Відповідно до примітки 2, яка зазначена в ст. 368 КК України, службовими особами, які займають відповідальне становище, у ст. ст. 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у п. 1 примітки до ст. 364 цього Кодексу, посади яких згідно із ст. 6 Закону України Про державну службу належать до категорії Б , судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у п. 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.06.2023 року у справі № 592/7583/23 було задоволено його заяву про відвід слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 0000366. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.06.2023 року у справі № 592/7583/23 слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 був відведений від участі у кримінальному провадженні № 0000366 у зв`язку з обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 . Відповідно до даної ухвали постанова слідчого ОСОБА_7 від 14.04.2023 року, яка була скасована вищезазначеною ухвалою слідчого судді від 28.04.2023 року, викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого ОСОБА_7 . Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.01.2024 року у справі № 592/785/24 було задоволено його заяву про відвід слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 від участі у кримінальному провадженні № 0000366. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.01.2024 року у справі № 592/785/24 слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 був відведений від участі у кримінальному провадженні № 0000366 у зв`язку з обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 . Слід зазначити про те, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2024 року у справі № 592/5934/24 було задоволено його заяву про відвід слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 від участі у кримінальному провадженні № 0000366. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2024 року у справі № 592/5934/24 слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 була відведена від участі у кримінальному провадженні № 0000366 у зв`язку з обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 . Дана ухвала мотивована тим, що з дій слідчого вбачається послідовне невиконання обов`язку здійснювати досудове розслідування кримінального провадження шляхом бездіяльності щодо проведення слідчих дій та шляхом прийняття незаконних рішень, які обмежують та порушують права потерпілого. З 29.09.2021 року до 15.11.2024 року включно не було проведено жодної слідчої дії по кримінальному провадженню № 0000366 від 16.03.2021 року. Тобто більше трьох років та одного місяця не проводили слідчі дії по кримінальному провадженню № 0000366. Таким чином, слідчі Сумського РУП ГУНП в Сумській області не виконали вищезазначені ухвали слідчих суддів, якими були скасовані постанови слідчих про закриття кримінального провадження, не викопали свої обов`язки щодо здійснення одночасного допиту його та ОСОБА_5 та проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 за його участі. Слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 , який був призначений 09.05.2024 року слідчим в даному кримінальному провадженні, послідовно не виконує свої обов`язки щодо здійснення одночасного допиту його та ОСОБА_5 та проведення слідчого експеримент з ОСОБА_5 за його участі. Таким чином, слідчі Сумського РУП ГУНП в Сумській області умисно не виконували та не виконують вищезазначені ухвали слідчих суддів, якими були скасовані постанови про закриття кримінального провадження, умисно не здійснювали та не здійснюють одночасний допит його та ОСОБА_5 та умисно не проводили та не проводять слідчий експеримент з ОСОБА_5 за його участі. Дану незаконну бездіяльність слідчі Сумського РУП ГУНП в Сумській області вчиняли та вчиняють з метою незаконно залишити ОСОБА_5 на свободі. Вищезазначеними обставинами обґрунтоване його клопотання від 15.11.2024 року, з яким він звернувся 15.11.2024 року до прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 . В даному клопотанні від 15.11.2024 року він просив прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 особисто у найкоротший термін здійснити одночасний допит його та ОСОБА_5 . 18.11.2024 року він отримав постанову прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_11 від 18.11.2024 року про відмову у задоволенні його вищезазначеного клопотання від 15.11.2024 року та відповідь від 18.11.2024 року від прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_11 на його вищезазначене клопотання від 15.11.2024 року. Слід зазначити про те, що ні вищезазначена відповідь від 18.11.2024 року, ні вищезазначена постанова від 18.11.2024 року не містять жодного пояснення, чому прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 не надав йому відповідь на його вищезазначене клопотання від 18.11.2024 року. У вищезазначеній постанові від 18.11.2024 року прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_11 пояснює відмову у задоволенні його вищезазначеного клопотання від 15.11.2024 року тим, що наявність у прокурора повноваження особисто проводити слідчі дії не означає, що у разі, коли слідчий не виконує відповідні слідчі дії, прокурор зобов`язаний виконувати їх замість слідчого. По-перше, слід зазначити, що КПК України не містить жодного положення про те, що прокурор не зобов`язаний виконувати слідчі дії, якщо слідчий не виконує слідчі дії. По-друге, поняття прокурор в необхідних випадках особисто проводить слідчі дії , яке міститься ст. 36 КПК України, не містить жодного винятку. Отже, відповідно до ст. 36 КПК України в будь-якому необхідному випадку прокурор зобов`язаний проводити слідчі дії, в тому числі у разі непроведення слідчим слідчих дій. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання потерпілого про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Тобто, відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, в строк не більше трьох днів з моменту подання клопотання потерпілого прокурор не тільки зобов`язаний розглянути клопотання потерпілого, але й задовольнити за наявності відповідних підстав клопотання потерпілого в строк не більше трьох днів з моменту подання клопотання потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. Отже, бездіяльність прокурора, яка полягає у незадоволенні клопотання потерпілого в строк не більше трьох днів з моменту подання клопотання потерпілого, оскаржується відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 не задовольнив його вищезазначене клопотання від 15.11.2024 року у строк, який зазначений в ч. 1 ст. 220 КПК України, та жодним чином не пояснив, чому прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 не задовольнив його вищезазначене клопотання від 15.11.2024 року у строк, який зазначений в ч. 1 ст. 220 КПК України. Таким чином, прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 вчинив бездіяльність, яка полягає у незадоволенні його вищезазначеного клопотання від 15.11.2024 року у строк, який зазначений в ч. 1 ст. 220 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) умисне або внаслідок недбалості: а) незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків; б) незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; г) порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 2) безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень; 4) умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 109 Закону України Про судоустрій і статус суддів істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, є грубе порушення суддею закону, що підриває суспільну довіру до суду. Слід зазначити, що ст. 115 Закону України Про судоустрій і статус суддів містить наступне: 1. Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. 2. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом) . . З січня 2023 року почав працювати новий склад Вищої ради правосуддя. Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню. Згідно ч. 6 ст. 304 КПК України ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку. Таким чином, якщо слідчий суддя відкриє провадження за скаргою на бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню, а потім відмовить у задоволенні такої скарги у зв`язку з тим, що скарга подана на бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню, то в такому випадку слідчий суддя незаконно відмовляє скаржнику в доступі до правосуддя, а саме: в доступі до суду апеляційної інстанції, оскільки в суді апеляційної інстанції може бути оскаржена саме ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження, а не ухвала по суті. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2024 року у справі № 592/8221/24 було повернуто його скаргу на бездіяльність заступника керівника Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_12 . Дана ухвала мотивована тим, що скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а Окружна прокуратура міста Суми, на думку слідчого судді, є органом досудового розслідування, який не відноситься до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, а тому, на думку слідчого судді, необхідно повернути його вищезазначену скаргу від 22.05.2024 року. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 22.07.2024 року у справі № 592/8221/24 було скасовано вищезазначену ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2024 року у справі № 592/8221/24. Дана ухвала Сумського апеляційного суду мотивована тим, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Відповідно до вищезазначеної ухвали Сумського апеляційного суду його вищезазначена скарга на бездіяльність заступника керівника Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_12 має бути розглянута слідчим суддею саме Ковпаківського районного суду м. Суми, оскільки досудове розслідування кримінального провадження № 0000366 здійснюється Сумським РУП ГУНП в Сумській області, який знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми. Доказом того, що прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 є прокурором у кримінальному провадженні № 0000366, є витяг від 06.09.2024 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Даний витяг він додає до даної скарги. У разі прийняття слідчим суддею антиконституційного, незаконного рішення за результатами розгляду даної скарги він буде скаржитися до Вищої ради правосуддя та до Європейського суду з прав людини на підставі ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк. Згідно ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. У зв`язку з відключенням електроенергії він не зміг 28.11.2024 року відправити до Ковпаківського районного суду м. Суми скаргу. Враховуючи вищевикладене, він просив поновити строк подання скарги. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 21, 36, 84, 86, 91, 92, 93, 94, 220, 223, 224, 240, 303, 615 КПК України; ст. 49 КК України; ст. 129-1, Конституції України; ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, він просив зобов`язати прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 задовольнити його вищезазначене клопотання від 15.11.2024 року (вхідний № 45914/24 від 29.11.2024 року) (а. п. 1-7) .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Він просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

В судове засідання прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 не прибув. Про місце, дату та час судового засіданні був повідомлений належним чином. Його неприбуття не є перешкодою для розгляду скарги по суті, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 3 ст. 306 КПК України (а. п. 31) .

Вислухавши скаргу потерпілого ОСОБА_3 , його пояснення, дослідивши документи та копії документів, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу прихожу до наступного висновку.

Згідно правовому висновку, викладеному в п. п. 19, 20 постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2023 року у справі № 405/680/22, провадження № 51-1544км22, враховуючи різну правову природу рішень і дій , ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України) . Таким чином, Суд робить висновок про те, що ст. 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування. Постанова набрала законної сили 14.02.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109075174, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення розд. 1.3. Оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року, із змісту якого вбачається, що бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна) , є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Результати аналізу судової практики свідчать про те, що у зв`язку з хибним розумінням скаржниками саме цього виду бездіяльності слідчі судді приймають багато ухвал про відмову у відкритті провадження відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України з тих підстав, що скарга подається на бездіяльність слідчого чи прокурора, яка не підлягає оскарженню. Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

До того ж, вважаю за можливе взяти до уваги положення розд. 6. Оскарження рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року, із змісту якого вбачається, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК України засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК України, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК України, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.

Також, вважаю за можливе взяти до уваги положення п. 19 розд. Висновки листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року, із змісту якого вбачається, що, розглядаючи скарги на постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, розглядаючи скарги на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст. 40 КПК України. Саме тому слід зважати на те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2017, 03, № 12, Закон і Бізнес, 2017, 04, № 13) .

Отже, оскільки ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, при цьому постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (абз. 2 ч. 3 ст. 93 КПК України) ; оскільки клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав, а про результати розгляду клопотання повідомити особу, яка заявила клопотання, при чому про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй (ст. 220 КПК України) ; оскільки на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України) ; оскільки ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: - скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; - зобов`язання вчинити певну дію (п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 307 КПК України) ; оскільки слідчий суддя уповноважений зобов`язати слідчого, прокурора саме розглянути клопотання про проведення слідчих дій та однозначно, безсумнівно не наділений дискреційними повноваженнями зобов`язати слідчого, прокурора задовольнити клопотання про проведення слідчих дій, беручи до уваги те, що в даному випадку клопотання було адресовано саме прокурору, а не слідчому судді, відтак прихожу до висновку про те, що у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 28, 36, 114, 303, 307, 375, 376, 532, 533 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1