1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8564/24 1-кс/335/4493/2024
22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, солдат військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.09.2008 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців
- 05.04.2011 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
- 18.01.2012 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 13.06.2014 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2014, керуючись ст.ст. 12, 85 КК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» звільнений від відбуття покарання;
- 07.08.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 ККУ від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;
- 11.12.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, 04.04.2017 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий термін 7 місяців 5 днів;
- 02.04.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, 07.04.2020 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий термін 3 місяці 6 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України №3684-ІХ від 08.05.2024 воєнний стан в Україні продовжено строком на 90 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відані збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Так, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши злочин проти власності за наступних обставин.
23.07.2024, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із трамвайною зупинкою «Бульвар Центральний» в м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та застосував відносно неї насильство, яке не є небезпечним для життя потерпілої, що виразилось в тому, що останній наніс їй два удари кулаком правої руки в область потилиці, в результаті чого, ОСОБА_5 впала на землю.
Після цього, скориставшись безпорадним становищем потерпілої, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, шляхом вільного доступу, викрав у потерпілої належний їй мобільний телефон Хіаоmі Redmi 12, в корпусі темно-синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 5 800 гривень, який в результаті падіння випав з рук потерпілої на землю, після чого, покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.
24.07.2024, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, було затримано ОСОБА_4 .
25.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
26.07.2024 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», який у подальшому продовжено до 25.10.2024 року.
Крім того, ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт, який скеровано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливлення настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні уточнив прохальну частину клопотання, яке підтримав з підстав, викладених у ньому. Наполягав на наявності ризиків, про які зазначено у клопотанні, які на даний час не зменшилися, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Підготовче судове засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України не проведено.
Частиною 2 ст. 42 КПК України передбачено, що особа набуває процесуального статусу обвинуваченого (підсудного) після того, як слідчий або прокурор передає до суду у порядку, передбаченому статтею 291 КПК України, складений щодо неї обвинувальний акт.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого, слідчий суддя враховує обсяг підозри, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та його тяжкість.
Слідчий суддя також враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше засуджений, офіційно не працевлаштований, не одружений, має місце реєстрації, відсутність даних про міцність його соціальних зв`язків.
В ході розгляду клопотання, обвинуваченим не було надано достовірних документальних даних щодо міцності соціальних зв`язків.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються.
З огляду на винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, виходить із сукупності обставин, встановлених в ході досудового розслідування, які характеризують високий ступінь суспільної небезпеки дій ОСОБА_4 в межах інкримінованого кримінального правопорушення, об`єкт їх посягання.
Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається прокурор, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, та приходить до висновку, що для запобігання переховуванню обвинуваченого від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, є недостатнім застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час продовжують існувати, та, на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України" крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її обвинуваченим.
Таким чином, в ході розгляду клопотання прокурора слідчим суддею встановлено, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не наведено, обґрунтованих даних щодо неможливості його утримання в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.
На переконання слідчого судді, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить можливість перешкоджання ним інтересам правосуддя та ухиленню від суду, забезпечить належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, у зв`язку з чим є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження.
У зв`язку із зазначеним, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, до 20.12.2024 року включно.
Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.12.2024 року включно, з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Визначити строк дії ухвали до 20.12.2024 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1