Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

представника скаржника - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №001899 від 11.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника - адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду в м. Києві зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, подану в межах кримінального провадження № 01899, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 17 жовтня 2024 року о 07 годині 07 хвилин в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , в якій проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , слідчим СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві, лейтенантом поліції ОСОБА_6 було проведено обшук на підставі ухвали слідчої судді Подільського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року. Під час проведення обшуку квартири 17 жовтня 2024 року було вилучено: комп`ютерну техніку (ноутбуки), мобільні телефони, сім-карти, носії інформації, банківській карти, різну письмову документацію, тощо. Однак, як вбачається з ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року органу досудового розслідування було відмовлено у наданні дозволу на вилучення комп`ютерної техніки та мобільних терміналів. Представник скаржника вказує, що таке вилучення відбулося без відповідного дозволу слідчого судді та майно незаконно утримується органом поліції без законних підстав. А тому, просить зобов`язати відповідну службову особу органу досудового розслідування Подільського УП ГУНП в м. Києві повернути майно тимчасово вилучене 17 жовтня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник скаржника - адвокат ОСОБА_4 просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив та просив долучити до матеріалів скарги копію ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2024 року про накладення арешту на майно.

Дослідивши письмові матеріали, додані до скарги, а також надану прокурором копію ухвали Подільського районного суду від 29 жовтня 2024 року, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Подільським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №001899, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

01 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/12375/24) надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , в якій проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукування та вилучення речей, щодо яких є підстави вважати, що вони здобуті злочинним шляхом.

17 жовтня 2024 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/12375/24) від 01 жовтня 2024 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку (ноутбуки), мобільні телефони, сім-карти, носії інформації, банківській карти, різну письмову документацію, тощо, належне ОСОБА_5 яке, на переконання скаржника, вилучене без будь-яких правових підстав.

21 жовтня 2024 року власником вилученого майна ОСОБА_5 на адресу органу досудового розслідування було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, проте станом на дату подачі вказаної скарги органом досудового розслідування вилучене майно власнику не повернуте.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26, параграфом 1, ст. 303-308 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У частині 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК).

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З дослідженої в судовому засіданні ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року (справа № 758/13531/24) вбачається, що клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 задоволено та накладено арешт на майно, яке було вилучене 17 жовтня 2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на майно, яке просить повернути заявник у даній скарзі.

Відтак, на вилучене в ході обшуку майно накладено арешт ухвалою слідчого судді, у зв`язку з чим, майно втратило статус тимчасово вилученого, а тому, до нього не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог, а відтак скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 168, 236, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В ИВ :

Скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №001899 від 11.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_9