ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2787/24 Справа № 191/267/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192,за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Горлівка Донецької області, яка зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй

злочину не доведена допустимими, належними та переконливими доказами поза

розумним сумнівом.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що свідки, які були допитані не змогли зазначити дату, час та місце вчинення кримінального правопорушення, а їх показання зводяться до припущень та ймовірностей і не містять істотних для справи відомостей про те, чи дійсно ОСОБА_8 мала умисел на зайняття будь-якої посади в органах окупаційної влади, чи вступала вона в злочинну змову з представниками лнр, чи добровільно та умисно погодилась на пропозицію, чи дійсно займала будь-які посади в органах окупаційної влади.

Крім того, суд не врахував, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 інкриміноване їй діяння вчинила у березні 2022 року, проте це не узгоджується з дійсними обставинами справи, оскільки відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб російської федерації відносно так званої адміністрації Старобільського району луганської народної республіки, створена вона лише у серпні 2022 року.

Не надано стороною обвинувачення і відомостей про те, яким є структура очолюваного ОСОБА_8 підрозділу, якими є її посадові обов`язки.

Вказує, що сторона обвинувачення при розгляді справи судом першої інстанції не забезпечила належне повідомлення ОСОБА_8 про судовий розгляд кримінального провадження, через що суд був об`єктивно позбавлений можливості встановити чи дійсно вона вчинила інкриміноване діяння та яким є його суб`єктивна сторона.

Також вирок суду було оскаржено прокурором, втім у межах апеляційного розгляду останній від своїй апеляційної скарги відмовився, відмову було прийнято судом.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту її затримання у зв`язку з виконанням даного вироку.

Стягуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 7552, 80 грн.

Судом першої інстанції було визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Так, відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь- яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює свою владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу.

Згідно із вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - рф) та службових осіб з числа керівництва збройних сил російської федерації, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України - в АДРЕСА_2 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації (далі - гш зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АДРЕСА_2 та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс рф ОСОБА_9 перед Академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно- пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України ( АДРЕСА_2 та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації (далі - ЧФ рф), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «луганська народна республіка» (далі - «лнр»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «лнр» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів російської федерації на території Луганської області, так званої «лнр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-УІІІ від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-УІІІ від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-УІІ від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 року керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 р. № 36/103, від 16.12.1970 р. № 2734 (XXV) від 21.12.1965 р. № 2131 (XX), від 14.12.1974 р. № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 23.08.2022.

Законом України від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.

Законом України від 16.11.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 3 статті 4 Закону України від 12.05.2015 року № 389-УІП «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, яку розпочато 24.02.2022 року, місто Старобільськ Луганської області на початку березня 2022 року захоплено збройними силами російської федерації та підконтрольними їм незаконними збройними формуваннями так званої «лнр». На підтвердження контролю над територіальною громадою, на будівлі Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, розташованої за адресою: вул. Центральна, буд. 35, м. Старобільськ Луганської області незаконними збройними формуваннями встановлено прапор так званої «лнр».

На окупованій території м. Старобільська Луганської області незаконними збройними формуваннями так званої «лнр», підконтрольними державі-агресору рф, у березні 2022 року організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема наказом голови так званої луганської народної республіки від 03.03.2022 року № УГ-125/22 «Про утворення адміністрацій міст та районів луганської народної республіки», створено «адміністрацію Старобільського району луганської народної республіки».

Разом з тим, наказом голови «луганської народної республіки» «Про структуру виконавчих органів державної влади луганської народної республіки» від 28.12.2018 року № УГ-918/18 зі змінами від 03.03.2022 року № УГ-125/22, у п. 2.6 зазначено «інші виконавчі органи державної влади луганської народної республіки», до яких відноситься «адміністрація Старобільського району луганської народної республіки».

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 року № 206 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно зазначеного переліку Старобільський район Луганській області, перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку російської федерації та незаконного збройного формування, так званої «луганської народної республіки».

У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

У період з березня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території міста Старобільськ Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в органах окупаційної влади в місті Старобільськ Луганської області, та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з представниками так званої «лнр», які підконтрольні державі-агресору рф, отримавши від них пропозицію на зайняття посади, в адміністративному органі окупаційної влади в місті Старобільськ Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Частинами третьою та четвертою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 року № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , у березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території міста Старобільськ Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодилась на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «лнр». ОСОБА_8 умисно, добровільно зайняла посаду начальника відділу землекористування, архітектури та містобудування так званої «адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора - «адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», що діє у Старобільському районі Луганської області.

Дії громадянина України ОСОБА_8 у вищезазначеній частині кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України за ознаками колабораційної діяльності, що полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111 КК України, за викладених у вироку обставин підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими у суді та проаналізованими у вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченої повністю доведена, а вчинене ОСОБА_8 правопорушення правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 111-1 КК України за ознаками колабораційної діяльності, що полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Так, вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- допитом у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що у неї були робочі відносини з ОСОБА_8 . Всю інформацію, яку вона надала, була отримана нею з мережі інтернет, телеграм-каналів. До неї звернулися співробітники СБУ для надання показів. До повномасштабного вторгнення обвинувачена працювала в Старобільській райдержадміністрації, а вона в Старобільській районній раді, але знаходилися в одній будівлі. Про те, що ОСОБА_8 зайняла посаду в окупаційній владі дізналася з телеграм-каналу. Про це також була інформація від місцевих мешканців. Для впізнання їй пред`являли світлини з телеграм-каналів, але коли це було вже не пам`ятає. Також вона давала свідчення, складався протокол, вона його перечитувала і підписувала. Виїхала з окупованої території 04.04.2022 року, а про те, що ОСОБА_8 пішла працювати на окупаційну владу дізналася у травні-червні 2022 року.

- допитом у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що йому відомо, що після повномасштабного вторгнення рф на територію України і окупації м.Старобільськ Луганської області ОСОБА_8 пішла працювати в їх так звану «адміністрацію» начальником відділу земельних відносин, архітектури, екології. Також бачив багато інформації, що вона очолила якусь «раду жінок росії». Показували, що вона була в ОСОБА_13 на день приєднання Луганської області до рф. Ще якісь наради вона очолювала. Це йому відомо з телеграм-каналів та від місцевих мешканців. Раніше ОСОБА_8 була у нього в підпорядкуванні, звільняв її з роботи, вона через суд поновлювалась, потім її знову звільняли. Тоді були конфлікти. Зокрема, у 2014 році були встановленні чергування щодо вивішування зранку та зняття ввечері прапорів України і Євросоюзу на будівлі Старобільської РДА, бо хтось їх постійно вночі зривав. Але вона категорично відмовилась вивішувати прапори. Також у неї він бачив календарик ЛДПР ОСОБА_14 та знав, що її чоловік підтримує рф, тому для нього особисто не стало новиною те, що вона пішла на співпрацю з окупантами. Він вважає, якщо людина переступила закон, то вона має відповідати, а в нинішній ситуації, коли держава платить занадто велику ціну людськими життями, життями дітей за всіх колаборантів. Взагалі знає обвинувачену з 2001 року, коли прийшов працювати на державну службу, тому сплутати її з кимось іншим він не міг. Вони мешкали в одному місті на кварталі ОСОБА_15 , тому її, її чоловіка і дітей він знає дуже добре. Адміністрацію Старобільського району очолив ОСОБА_16 . Особи, з якими він спілкувався, займали посади в Старобільській міськраді та РДА, але з міркувань безпеки назвати їх не може, і коли відбулось повномасштабне вторгнення, то вони приходили до адміністрації і спілкувалися з тими, хто вже пішов працювати і їм також пропонували йти працювати. Ці особи виїжджали в інші міста, де був зв`язок, і повідомляли, хто і де працює. Також вся ця інформація була в публічному доступі. Йому пред`являли фото чотирьох жінок для впізнання. У неї завжди були проросійські погляди. Такі погляди були ще у одного працівника. Він з ними поговорив щодо цього і цей співробітник виїхав до окупованого Криму, а вона пішла працювати в проектну організацію «Лан», а потім у 2018-2019 році повернулась працювати у РДА.

- допитом свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він знав обвинувачену ОСОБА_8 , так як до повномасштабного вторгнення рф на територію України вони працювали в одній будівлі: він головою Старобільської районної ради, а вона - у Старобільській РДА. Вона працювала у відділі земельних ресурсів. Знав її особисто, бо брали участь у спільних нарадах. 02.03.2022 року м.Старобільськ було окуповано і на його очах відбувалися всі ці процеси. 7-8 березня 2022 року Старобільську райдержадміністрацію очолив ОСОБА_16 колишній голова. Потім стало відомо, що ОСОБА_16 збирав колишніх та діючих працівників РДА і пропонував їм посади. У березні 2022 року йому стало відомо, що ОСОБА_8 разом з іншими пішла на співпрацю з окупантами. У кінці березня початку квітня «лнр» виставляла інформацію з фото, серед яких була і ОСОБА_8 . Було зазначено, що вона очолила відділ земельних ресурсів. Також вона очолила «женсовєт» так званої «лнр». Приблизно у другій половині липня 2022 року йому зателефонували працівники СБУ і спитали про ОСОБА_8 . Також повідомили, що стосовно неї порушено кримінальне провадження та запросили взяти участь у слідчих діях щодо впізнання. На фото, які він бачив, то засідання відбувалося в малій залі Старобільської РДА, і там була і ОСОБА_8 . Також він впізнав її і на фото, де вона брала участь в «женсовєті». Щодо цього його також допитували як свідка. Йому телефонували працівники окупаційної адміністрації та пропонували працювати, але він відмовився. Нажаль багато інших пішло працювати це більше 50%. Взагалі з ОСОБА_8 він бачив багато фото, що підтверджують її підтримку рф та співпрацю з окупантами. Раніше він не чув від ОСОБА_8 про підтримку рф.

- допитом у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_8 стала на бік ворога і веде колабораційну діяльність на тимчасово окупованій території Старобільського району. Про це йому стало відомо з відкритих джерел телеграм-каналів. Також вона поширювала проросійські лозунги та виправдовувала повномасштабне вторгнення. З сайту Старобільської РДА так званої «лнр» ОСОБА_8 фігурувала на різних фото. Йому надавали фото для впізнання і там було чітко її видно. Точного формулювання посади він не пам`ятає, але, здається, вона лишилась працювати в економічному відділі Старобільської РДА окупаційної влади. Щодо публікацій, то вказана інформація була висвітлена на офіційній сторінці Старобільської райдержадміністрації. Там були світлини з ОСОБА_8 біля трибуни і з прапором «лнр». На досудовому розслідування свідчення давав у будівлі СБУ в м.Тернопіль. Так як він з ОСОБА_8 пропрацював рік, то він її впізнав за рисами обличчя, зачіскою (каре) та віком (ближче до пенсійного). У неї русе волосся. Фото пред`являли чорно-білі. 15.03.2022 року він вже був у м.Тернопіль та активно слідкував за тим, що відбувалось в рідному місті. У травні 2022 року з`явився сайт Старобільської адміністрації окупаційної влади. Йому також пропонували співпрацю, але він відмовився.

- допитом у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він працював головою Старобільської РДА, а на даний час займає посаду голови Старобільської військової адміністрації. Після повномасштабного вторгнення була створена окупаційна адміністрація у м.Старобільськ, яку очолив ОСОБА_16 , а ОСОБА_8 очолила відділ землекористування. Він виїхав з м.Старобільськ 24.02.2022 року. Про те, що відбувалося в місті він дізнавався зі спілкування з людьми, які лишилися на окупованій території, та з відкритих інтернет-ресурсів. ОСОБА_8 була гарним спеціалістом. Брав її на роботу ще колишній очільник ОСОБА_20 . Про те, що ОСОБА_8 зайняла посаду йому повідомили особи, які з нею спілкувалися і які були в її кабінеті. З тих фото, що він бачив, то жодного примусу відносно ОСОБА_8 не було. Раніше ОСОБА_8 працювала заступником начальника соціально-економічного відділу Старобільської РДА і керувала аграрним напрямком і земельних відносин. Фото йому багато для впізнання пред`являли. Впізнав ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками: обличчя, зачіска.

- допитом у судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що коли вона чергувала у гуртожитку, то допомагала ВПО. Вона була присутня у кімнаті №7, коли, слідчий показував чоловіку фото і він впізнавав. Було 4 фотокартки.

- допитом у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що у червні 2022 року в них у гуртожитку приймали ВПО. Вона відповідала за їх реєстрацію. Приходило 2 працівників СБУ і попросили бути понятою. У кімнаті проживали чоловік, жінка і двоє дітей. Було показано 4 фото. Протокол оформляли співробітники СБУ. Вони питали чоловіка, чи впізнає він когось на фото, на яких було по одній жінці.

- допитом у судовому засіданні експерта ОСОБА_23 , яка пояснила, що першим етапом проведення експертизи є визначення фото на придатність. Якщо фотозображення або відеозображення визнається непридатним, то порівняльне дослідження не проводиться. Вона у висновку написала про обмежену придатність фото. Обмежена придатність це фото з загальними і деякими індивідуальними ознаками обличчя. І в даному випадку у неї було декілька зображень, вона їх об`єднала, тому що бачила, що зображена одна особа, але для ілюстрації вибрала саме те зображення на якому можна більше всього визначити індивідуальних ознак та зробити висновок. Коли обмежено придатні фото, то можливо провести експертизу, але висновок може бути ймовірний. Однак, оскільки у даному випадку на експертизу було надано декілька фотознімків і вони об`єднані не тільки загальними ознаками обличчя, а й супутніми ознаками, тому що зображена особа на деяких фотозображеннях і скріншотах вона в одному одязі, а це є ознакою, яка дає змогу об`єднати і сказати, що це одна особа. Спочатку вона всі фотозображення порівнює між собою, щоб визначити чи на них одна особа зображена чи ні. Після того як вона визначає, що на фотокартках зображена одна особа, для ілюстрації в експертизі згідно методики вибирає одну фотокартку і на ній виділяє ті ознаки: загальні та індивідуальні, на основі яких формулює висновок. Якби були надані лише маленькі зображення, то і висновок був би в іншій формі ймовірній, але оскільки було ще зображення, яке в таблиці під номером 14, яке вона бере для ілюстрації ознак, то і висновок, що це та особа зображена. Тому що там, де обмежено придатні, це менша якість і менше ознак, тоді висновок більш ймовірний. Але це все індивідуально і залежить також від досвіду експерта. У даному випадку висновок категоричний, що це ОСОБА_8 .

Наявність у ОСОБА_8 , громадянства України підтверджується копією паспорта громадянина України з фотокарткою серії НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2014 року Старобільським РС УДМСУ в Луганській області. Також наявний дублікат картки фізичної особи-платника податків щодо ОСОБА_8 , виданого 15.10.2008 року ІНФОРМАЦІЯ_2

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 25.08.2022 року встановлено, що 17.05.2022 року « ІНФОРМАЦІЯ_3 » почав свою роботу та зазначено що його очолив начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_24 .

- протоколами огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 30.08.2022 року та від 29.08.2022 року встановлено наявність публікації в інтернет мережі від 28.08.2022 року, з назвою мовою оригіналу «СЖД, общественницы Старобельского района и Севастополя договарились о сотрудничестве». На вказаній публікації присутні особи, серед вказаних осіб ідентифіковано ОСОБА_8

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 06.09.2022 року та 09.11.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 26.07.2022 року, з назвою мовою оригіналу «Женщины обьеденились, чтобы наладить мирную жизнь». На вказаній публікації ідентифіковано ОСОБА_8 як голову жіночої ради з Старобільська.

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 08.09.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 07.09.2022 року, про те, що « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (мовою оригіналу) разом з адміністрацією Старобільського району лнр провели засідання круглого столу с керівниками дитячих садків Старобільського району. Також у публікації зазначено, що участь в засіданні круглого столу прийняла «председатель Совета женщин при администрации» (мовою оригіналу) ОСОБА_8

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 25.08.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 18.08.2022 року, з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на якій виступає начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_24 та інформує про роботу вказаного відділу.

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.09.2022, відповідно до якого указом т.зв «голови луганської народної республіки» утворено «адміністрацію Старобільського району лнр», що підтверджує окупацію Старобільського району Луганської області.

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.09.2022 року встановлено, що в указі т.зв «голови луганської народної республіки» « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (мовою оригіналу) з внесеними змінами, п. 2.6. визначає адміністрацію Старобільського району як інший виконавчий орган державної влади.

- висновком експерта №193 від 06.12.2022 року встановлена присутність на вказаних публікаціях (протоколи огляду від 30.08.2022 року та від 06.09.2022 року) саме ОСОБА_8 .

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.11.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 17.11.2022 року про те, що Старобільський район луганської народної республіки постійно приймає на своїй території велику кількість біженців із зони бойових дій, які лишилися без засобів для існування. На фотозображеннях присутні 3 особи, серед яких ідентифіковано ОСОБА_8

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 23.11.2022 року про огляд конституції лнр, на підтвердження існування в лнр державної влади з розподілом на законодавчу, виконавчу та судову.

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 25.11.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 24.11.2022 року, з назвою мовою оригіналу «Апаратное совещание Администрации Старобельского района» на якій виступає за трибуною з прапорами рф начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_24 щодо інформації про порядок компенсації за втрачене або пошкоджене житло особам, які постраждали внаслідок бойових дій.

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.12.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 15.12.2022 року про те, що в місто Старобільськ прибула гуманітарна допомога від Всеросссийской политической партии «Єдиная россия» (мовою оригіналу) на якій присутні 3 особи, серед яких ідентифіковано ОСОБА_8

- протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 23.12.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 21.12.2022 року про те, що в місто Старобільськ прибула гуманітарна допомога від «Всеросссийской политической партии «Єдиная россия» (мовою оригіналу) присутні 3 особи, серед яких ідентифіковано ОСОБА_8 .

Надаючи оцінку наведеним доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 та не знаходить підстав для сумнівів у їх належності та допустимості, а також для визнання викладених у вироку висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Що стосується доводів захисту про те, що суд не перевірив ймовірне вчинення обвинуваченою цих дій під впливом тяжких обставин та внаслідок здійснення тиску на неї, то вони не заслуговують на увагу.

Суд звертає увагу на положення ст. 22 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена повідомлялась судом про розгляд провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, а під час судового розгляду був присутній її захисник.

Незважаючи на вказані обставини, стороною захисту жодних доказів на підтвердження можливого впливу на обвинувачену окупаційною владою надано не було. Не були надані ці докази й під час апеляційного розгляду.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що суд не уповноважений на здійснення перевірки обставин, про які не повідомляла сторона захисту, наведені доводи колегія суддів розцінює виключно як спосіб захисту, а неповноти судового розгляду не вбачає.

Також приймається до уваги, що співпраця ОСОБА_8 із окупаційної владою мала довготриваючий характер та остання, за наявності такого бажання, на всьому її протязі могла б знайти можливість припинити її, покинути окуповану територію Луганської області тощо, втім нею не скористалася. Крім того, ОСОБА_8 не тільки зайняла посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, але й зайняла керівну посаду у створеній окупаційною владою добровільній самоврядній жіночій організації, брала участь у публічних заходах за участю засобів масової інформації рф, що також спростовує вимушеність її дій.

Згідно із показаннями інших співробітників органів влади та місцевого самоврядування м. Старобільська та Старобільського району Луганської області, допитаних у справі як свідків, вони та знайомі їм особи також отримували від представників окупаційної влади пропозиції зайняти посади в створених ними органах, втім жодний із цих свідків не вказував, що будь-яка особа, яка не виявила бажання зайняти таку посаду, була до цього примушена. Відсутні підстави грунтовно припускати, що саме у ОСОБА_8 окупаційна адміністрація була зацікавлена достатньою мірою для того, аби примушувати її зайняти керівну посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Підсумовуючи свої висновки у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ним підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_8 вчинила інкриміноване діяння не добровільно. Доводи захисника про зворотне зводяться до міркувань загального характеру та висловлення припущень.

Посилання апелянта на те, що допитані у справі свідки не дали конкретних показань щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги. Так, дійсно жодна із вказаних осіб не була безпосереднім очевидцем виконання обвинуваченою її посадових обов`язків у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території. Разом із тим показання цих свідків щодо відомих їм обставин, зокрема щодо слідчих дій, в яких вони брали участь; щодо їх особистого знайомства з обвинуваченою, з якого випливає можливість її впізнання останніми; щодо відомих їм подій, які мали місце після окупації м. Старобільська та Старобільського району Луганської області тощо, - разом з іншими дослідженим судом доказами у сукупності утворюють систему доказів, якою винуватість ОСОБА_8 підтверджується поза розумним сумнівом.

Посилання захисника на суперечливість та сумнівність висновку експерта колегія суддів оцінює критично, оскільки експерт ОСОБА_23 , будучи допитаною у судовому засіданні суду першої інстанції, надала докладні пояснення з приводу складеного нею висновку, якими усуваються будь-які сумніви у його повноті та правильності. Апеляційні доводи у цій частині зводяться до загальної незгоди із висновком експерта та переоцінки на користь сторони захисту доказів, яким, на переконання колегії суддів, у вироку була надана належна оцінка.

Посилання апелянта на те, що судом не було достовірно встановлено час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, оскільки за версією обвинувачення воно мало місце у березні 2022 року, в той час як орган, зайняття посади у якому останній інкриміноване, був створений у серпні 2022 року, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, на підтвердження часу реєстрації відповідного органу окупаційної влади стороною захисту було надано лише роздруківку з невідомого джерела, легальність походження якої нічим не підтверджена та викликає сумніви, а достовірність викладеної у ній інформації не може бути перевірена.

Крім того, час внесення відомостей про реєстрацію органу окупаційної влади до єдиного державного реєстру юридичних осіб рф не має істотного значення для справи, оскільки не виключає фактичного створення, існування та функціонування такого органу і до вказаного часу. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із матеріалами справи вже у травні 2022 року на інформаційному ресурсі окупаційної влади у мережі Інтернет з`явилося повідомлення про те, що 17.05.2022 року «Совет женщин при администрации освобожденного Старобельска» почав свою роботу, та його очолив начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_24 .

Посилання захисника на те, що судом не було повно та детально встановлено обсяг повноважень ОСОБА_8 на посаді начальника відділу землекористування, архітектури та містобудування так званої «адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції, відомості про орган окупаційної влади та про зайняття обвинуваченою у ньому посади керівника структурного підрозділу є достатніми для кваліфікації її дій за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Що стосується дотримання порядку здійснення спеціального досудового розслідування, то вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження порушено не було.

Так, положеннями ст. 297-1 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другоюстатті 121,частиною другоюстатті 127, частинамидругоюітретьоюстатті 146,статтями 146-1,147,частинами другою - п`ятоюстатті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно із ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2022 року здійснювалося спеціальне досудове розслідування (т. 1 а.с. 113/зв -115).

Судом першої інстанції судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався в порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали від 19.06.2023 року (т. 1 а.с. 125-130).

Як вбачається з матеріалів справи, про день та час судового розгляду ОСОБА_8 повідомлялася у встановленому процесуальним законом порядку, зокрема про судове засідання 20.06.2024 року, коли було ухвалено оскаржуваний вирок, остання була повідомлена шляхом публікації повістки про виклик у загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий Кур`єр» (т. 2 а.с. 14) та на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (т. 2 а.с. 12), що свідчить про виконання судом першої інстанції вимог закону щодо повідомлення та виклику обвинуваченої та спростовує апеляційні доводи у цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4