Справа №127/8172/19
Провадження № 1-в/127/576/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.12.2020,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)»: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.12.2020.

Вказане клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_3 відбув 3/4 строку призначеного покарання, під час відбування покарання навчався на лицювальника-плиточника та своє поведінкою і ставленням до праці за період відбування покарання довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з мотивів викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував, щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , з підстав того, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, однак своєї довіри не виправдав та вчинив злочин в період невідбутої частини покарання. Крім того, засуджений ОСОБА_3 почав працювати в грудні 2023 року та отримує заробітну плату лише пів року, а тому вважає, що вказане клопотання є передчасним.

Засуджений ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив суд проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріли клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.12.2020, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З матеріалів особової справи ОСОБА_3 вбачається, що останній прибув в Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» 12.08.2022 з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1).

За період відбування покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_3 характеризується позитивно, має 5 заохочень, працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті «ТОВ Вінницька птахофабрика». У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Бере активну участь у програмах/заходах, має позитивні плани на майбутнє. До засудження ОСОБА_3 не працював, повністю матеріально залежав від своїх рідних та оточуючих. В залежності від ситуації може вчиняти дії, пов`язані з погрозами або насильством, не завжди робить висновки зі своїх минулих помилок.

Так, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Судом встановлено, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження формально-юридичні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_3 ст. 81 КК України, проте відсутні в достатньому обсязі оціночні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте наразі застосування положень ст. 81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_3 спостерігаються позитивні тенденції, судом враховано, що засуджений 5 разів заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, проте, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Разом з тим, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд повинене враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86) протягом 2 років, однак працює та отримує заробітну плату менше року, крім того, заохочення ОСОБА_3 став отримувати з квітня 2023 року, що може свідчити про штучне створення умов для умовно-дострокового звільнення та пристосувальницьку поведінку останнього до вимог адміністрації установи, а не свідоме виправлення та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.

Крім того, судом враховано, що засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та за попереднім вироком суду, ОСОБА_3 був звільнений умовно-достроково від відбування покарання з невідбутою частиною покарання 1 рік, 7 місяців, 12 днів, однак наданої довіри ОСОБА_3 не виправдав та вчинив новий злочин в період невідбутої частини покарання, що свідчило про його небажання стати на шлях виправлення.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відтак, з урахуванням особи засудженого, який злочин вчинив в період невідбутої частини покарання, його стійкої схильності до скоєння злочинів проти власності, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому у клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.12.2020 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: