ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він приблизно в червні 2024 року за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою - військовослужбовцем ЗСУ, запропонував ОСОБА_10 придбати вогнепальну зброю та бойові припаси, про наявність яких, повідомить в подальшому, на що ОСОБА_10 погодився.

В подальшому, в кінці серпня 2024 року, але не пізніше 22.08.2024, ОСОБА_6 на території Дніпропетровської області отримав від невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи - військовослужбовця ЗСУ наступну вогнепальну зброю та бойові припаси:

- бойову нарізну вогнепальну зброю - автомат Калашникова «АК-12» зразка 2016 року, 5,45-мм, промислового виготовлення, заводський номер « НОМЕР_1 »;

- два магазини для бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм - автоматів АК-74 та їх модифікацій калібру 5,45 мм.;

- 168 патронів, які є боєприпасами - 5,45 мм., проміжними патронами зразку 1974 року, призначеними для стрільби бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій.

Після чого, ОСОБА_6 вище перелічену вогнепальну зброю і боєприпаси перевіз до території автомайданчику за адресою: АДРЕСА_2 , де у подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу до 22.08.2024 для подальшого збуту.

У подальшому, в період часу з 20 по 22 серпня 2024 року за допомогою засобів мобільного зв`язку, з використанням месенджеру «WhatsApp» з телефонним номером НОМЕР_2 , ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 про наявність вищезазначеної вогнепальної зброї, бойових припасів та основних частин до неї, вказавши деталі її купівлі-продажу за ціною 1 500 доларів США, на що ОСОБА_10 погодився на пропозицію ОСОБА_6 та в ході телефонної розмови попередньо домовилися про зустріч 22.08.2024 на території автомайданчика за адресою: АДРЕСА_2 .

22.08.2024 приблизно о 16:00 годині, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу автомайданчика за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 1500 доларів США здійснив збут ОСОБА_10 наступних бойових припасів та вогнепальної зброї, а саме: автомат Калашникова «АК-12» зразка 2016 року, 5,45-мм, промислового виготовлення, заводський номер « НОМЕР_1 »; два магазини для бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм; в загальній кількості 168 патронів калібру 5,45 мм.

22.08.2024 року, в період часу з 17:55 по 18:50 годин ОСОБА_10 в ході проведення огляду добровільно видав вищевказані предмети, які він придбав у ОСОБА_6 , за грошові кошти в сумі 1500 доларів США, а саме: автомат Калашникова «АК-12» зразка 2016 року, 5,45-мм, промислового виготовлення, заводський номер « НОМЕР_1 », який відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-24/35031-БЛ від 29.08.2024 є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та до стрільби придатний; два магазини для бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм - автоматів АК-74 та їх модифікацій калібру 5,45 мм., які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-24/35029-БЛ від 30.08.2024 є приданими до використання в зброї, для якої вони призначені; в загальній кількості 168 боєприпасів - 5,45 мм., які, відповідно до висновків експерта № СЕ-19/104-24/35033-БЛ від 30.08.2024 та № СЕ-19/104-24/35030-БЛ від 29.08.2024 є проміжними патронами зразку 1974 року, призначеними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій, які є придатними для стрільби.

В подальшому, ОСОБА_6 на території Дніпропетровської області отримав від військовослужбовця ЗСУ, а саме предмет, схожий на автомат ОСОБА_11 , предмети, схожі на патрони, калібру 5,45 мм в кількості 530, предмет, схожий на магазин, предмет, схожий на глушник, які у подільшому зберігав на території автомайданчика за адресою: АДРЕСА_2 без передбаченого законом дозволу до 04.09.2024 для подальшого збуту.

В період часу з 02 по 04 вересня 2024 року за допомогою засобів мобільного зв`язку, з використанням месенджеру «WhatsApp» з телефонним номером НОМЕР_2 , повідомив ОСОБА_10 про наявність вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, обговоривши деталі купівлі-продажу за ціною 1400 доларів США за одиницю зброї та бойових припасів до неї в кількості 500 патронів за ціною 7500 грн., на що ОСОБА_10 погодився на пропозицію ОСОБА_6 та в ході телефонної розмови попередньо домовлено про зустріч 04.09.2024 на території автомайданчика за адресою: АДРЕСА_2 .

04.09.2024 приблизно о 12:45 годині, перебуваючи на території автомайданчика за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 здійснив збут предмету, схожого на автомат Калашникова, предметів, схожих на патрони, калібру 5,45 мм в кількості 530, предмету, схожого на магазин, предмету, схожий на глушник за грошову винагороду в сумі 1400 доларів США та 7500 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 підозрюється у придбанні, зберіганні, збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_13 , задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 листопада 2024 року включно.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_6 встановлено заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 302 800,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

-без поважних причин не відлучатись з місця постійного проживання/перебування та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання/перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

06.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК.

04.09.2024 о 12:51 год ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК та того-ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з необґрунтованістю, безпідставністю та порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства.

Вважає, що стороною обвинувачення не надано суду жодних вагомих доказів вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні під великим питанням.

Аргументує тим, що формулювання підозри є досить дивним в розумінні обґрунтування особливостей доказування злочину, група осіб взагалі не встановлена, а підозра ґрунтується виключно на домислах слідства. При цьому, протоколи допиту свідків не можуть бути належним обґрунтуванням підозри, оскільки також припускають наявність тих чи інших фактів. Крім того, в основі підозри лежать лише покази свідка ОСОБА_14 , в діях одного з яких можливо є провокація злочину, підозру не підтверджено іншими експертизами, а інші свідки не дають показів по суті. Тобто жодного прямого доказу, який би вказував на причетність ОСОБА_6 до злочину у матеріалах провадження не існує, а надані докази є невагомими.

Також сторона захисту вважає, що немає жодних підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК, оскільки підозрюваний не має наміру та не буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти тиск на свідків, які, до того ж, вже допитані, спотворювати чи знищувати докази. При цьому просить врахувати, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, одружений на ОСОБА_15 , має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить йому на праві власності та де зареєстрована і проживає вся його родина, позитивно характеризується та має позитивну репутацію в суспільстві, працює неофіційно на СТО, на якому ремонтує автівки ЗСУ. Окрім того, станом на теперішній час підозрюваний має проблеми зі здоров`ям, з 08.11.2019 року перебуває на диспансерному обліку у відділенні з профілактики та боротьби зі СНІДом з діагнозом ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія та приймає специфічні препарати.

Водночас зауважує, що ОСОБА_6 не просто позитивно характеризується, а і веде активну волонтерську діяльність та допомагає ЗСУ, у 2024 році йому було оголошено подяку від командира ВЧ польова пошта НОМЕР_3 , яка безпосередньо приймає участь в АТО, за допомогу та активну участь в заходах по підвищенню боєздатності батальйону.

Отже за наведених обставин, сторона захисту вважає, що в ухвалі слідчим суддею не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, а тому до підозрюваного має бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі захисник не погоджується із визначеним слідчим суддею розміром застави, оскільки вважає, що при його визначенні не враховано майновий стан підозрюваного, не доведено наявність виняткових випадків визначення застави у такому розмірі, а тому такий розмір застави є нічим іншим, як надмірним тягарем для підозрюваного та спробою психологічного тиску.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року, клопотання слідчого задовольнити частково, відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного та захисників на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, та санкція ч.1 ст.263 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.06.2024 року (а.с.28-29); протоколом огляду від 22.08.2024 року (а.с.30-31); висновком експерта № СЕ-19/104-24/35029-БЛ від 30.08.2024 року (а.с.32-33); висновком експерта № СЕ-19/104-24/35031-БЛ від 29.08.2024 року (а.с.34-35); висновком експерта № СЕ-19/104-24/35033-БЛ від 30.08.2024 року (а.с.36-37); висновком експерта №СЕ-19/104-24/35030-БЛ від 29.08.2024 року (а.с.38-39); протоколом огляду від 22.08.2024 року (а.с.40-42); протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 02.09.2024 року (а.с.43-46); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.09.2024 року (а.с.47-50); протоколом огляду від 04.09.2024 року (а.с.51-53); протоколом огляду місця події від 04.09.2024 року (а.с.61-63); протоколом огляду автомобіля від 04.09.2024 року (а.с.92-94).

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Водночас посилання сторони захисту щодо неналежності доказів долучених до клопотання для підтвердження обґрунтованості підозри є неспроможними, так як вони не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, можливість підозрюваного знищити, сховати, продати чи іншим чином унеможливити ідентифікацію та збереження листування з особами, що були задіяні до вчинення злочину, вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, які не були виявлені та вилучені в ході проведення досудового розслідування, факт того, що по справі ще не виконані всі необхідні слідчі дії та не встановлено коло всіх осіб, що причетні до вчинення злочинів, а також відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, тобто засобів для існування, що може стати причиною вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце реєстрації та проживання, не працевлаштований, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, у вигляді домашнього арешту в певний період доби, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та її посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців, постійного місця проживання, позитивної характеристики, проблем зі здоров`ям, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, стороною захисту не надано апеляційному суду об`єктивних медичних даних про те, що за станом свого здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватися під вартою в умовах СІЗО.

У той же час, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 та ч.ч.4,5 ст.182 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зокрема, приписами п.2 ч.5 ст.182 КПК передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 302 800,00 грн., оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи наявність обґрунтованої підозри, тяжкість інкримінованого злочину, який був вчинений останнім в період введеного на території країни воєнного стану, його майнового та сімейного стану, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених слідчим суддею ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження. При цьому твердження захисника про неморіність для підозрюваного ОСОБА_6 та членів його родини визначеного рішенням слідчого судді розміру застави є безпідставним, оскільки на день апеляційного розгляду підозрюваний визначену суму застави вніс та наразі перебуває на запобіжному заході у вигляді застави.

У свою чергу стороною захисту апеляційному суду не надано переконливих доказів необхідності зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави для підозрюваного ОСОБА_6 .

Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_6 .

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 листопада 2024 року включно та альтернативою внесення застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 листопада 2024 року включно та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3