Номер провадження: 11-кп/813/2309/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження

20.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2024 року в кримінальному провадженні №0000174 від 09.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою місцевого суду відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Цією ж ухвалою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застав у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави та постановити в цій частині нову, з огляду на непомірність визначеною судом застави для обвинуваченого.

Одночасно в апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження; прокурора, який просив відмовити захиснику в поновленні строку; обговоривши доводи клопотання та відомості, які розміщені в ЄДРСР; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до положень п.1-1 ч.2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга подається на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з відомостей, які розміщені в ЄДРСР, а саме ухвали суду, яка постановлена 11.09.2024 року, в судовому засіданні приймали участь захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 .

Строк подачі апеляційної скарги на ухвалу суду спливав 16.09.2024 року.

Разом з цим, 17.09.2024 року, між обвинуваченим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги.

Далі, 18.09.2024 року, адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Разом з тим, в межах п`ятиденного строку на оскарження ухвали суду, учасниками кримінального провадження, якими були зазначені вище особи, апеляційні скарги в даний час не подавались, однак вони мають право звертатись до апеляційного суду із клопотанням про поновлення процесуального строку із зазначенням підстав його пропущення.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п.2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 01.10.2015 року, яке згідно із ч.3 ст. 458 КПК України є обов`язковим для виконання для всіх судів загальної юрисдикції, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною є практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Верховний Суд зауважує, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою судових справ, які розглядаються в порядку кримінального судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у відповідних правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників кримінального судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КПК певних процесуальних дій і стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України», Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Конвенції.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 16 грудня 2020 року (справа №137/785/17), під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Колегія суддів зазначає, що в даному провадженні адвокат ОСОБА_6 набула повноважень поза межами строку на апеляційне оскарження (дата укладання договору з обвинуваченим), тобто вона не була учасником судового розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, на відміну від захисника ОСОБА_9 та самого обвинуваченого, які ухвалу не оскаржують.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що у адвоката ОСОБА_6 відсутні поважні причини, які свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому в задоволенні клопотання адвоката про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а скаргу повернути апелянту.

Керуючись ст.ст. 117, 395, 399, 404, 405, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2024 року в кримінальному провадженні № 0000174 від 09.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - повернути апелянту.

Копію ухвали та апеляційну скаргу з додатками надіслати на адресу адвоката ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4