Справа № 478/703/24 Провадження № 1-кп/478/69/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
23 вересня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого стрільця 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_4 , на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією Російської під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 (199-й навчальний центр Десантно-штурмових військ Збройних Сил України).
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 146 від 07.06.2022 (по стройовій частині) ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та з 07.06.2022 він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 92 від 04.07.2022 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та з 04.07.2022 він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_4 .
Відтак, з 07.06.2022, тобто з моменту відправлення військовозобов`язаного ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_3 із ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до самовільного залишення місця служби, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Так, 06.09.2022, близько 13:00 год., солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме район зосередження 11 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 поблизу АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза його межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, до 21.05.2024.
21.05.2024 солдат ОСОБА_4 прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та заявив про себе як про дійсного військовослужбовця військової служби за мобілізацією на період дії воєнного стану та вчинений ним злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України повністю, в скоєному щиросердечно розкаявся та пояснив, що він є військовослужбовцем за мобілізацією, військової частини НОМЕР_2 , проходив військову службу на посаді старшого стрільця 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 . Також ОСОБА_4 зазначив, що він приймав участь в бойових діях , потім район зосередження 11 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 передислокувалося поблизу АДРЕСА_3 . Він дійсно самовільно залишив місце служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 , яке знаходилося поблизу АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце військової служби, оскільки в нього стався нервовий зрив після участі в бойових діях. Оговтавшись, він одразу добровільно прибув до ДБР в м. Миколаєві 21.05.2024 року. Зазначає, що він щиро кається в тому, що залишив військову службу, бажає знову проходити службу в Збройних Силах України.
З гідно копії військового квитка солдата ОСОБА_4 , він є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції. Суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України , визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, які виразилися у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи бойової обстановки» від 13.12.2022 року, яким внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.407 КК України у період з 06.09.2022 року до 21.05.2024 року , тобто до набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи бойової обстановки» від 13.12.2022 року.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, є військовослужбовцем, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цьогоКодексуза це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ряд пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, суд вважає, за можливе призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, замінивши позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк відповідно до ст. 62 КК України.
Суд вважає, що при призначенні такого покарання мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута, та це буде відповідати принципу розумності та справедливості, буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На переконання суду, продовження несення особою військової служби сприятиме обороноздатності держави, а накладені обмеження, є достатніми для попередження вчинення як ОСОБА_4 , так і іншими особами, аналогічних кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, обвинувачений не затримувався та відносно нього запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України ( в редакції станом до 27.01.2023 року), у вигляді 2 (двох ) років позбавлення волі .
На підставі ст. 62 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення волі, як військовослужбовцю, замінити покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 ( два ) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя : ОСОБА_1