Справа № 357/6424/24
У Х В А Л А

22 листопада 2024 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Степне Бериславського району Херсонської області, із базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, засудженого 04.07.2024 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ч.1, ст.76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком на 2 роки,

про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник пробації ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , звернувшись до суду з поданням зазначає, що ОСОБА_3 поставлений на облік Білоцерківського РВ №1 27.02.2024.

Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 в січні 2024 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2 259.82 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна на суму 2 259.82 грн, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2024, просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2024 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Засуджений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, натомість надіслав до суду заяву, якою просить проводити розгляд справи у його відсутності, подання підтримує та просить задовольнити.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 539 КПК України в тому, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття, неявка в судове засідання засудженого ОСОБА_3 не перешкоджає розгляду подання по суті.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість задоволення подання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2024 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На час звернення з поданням ОСОБА_3 перебуває на обліку в Білоцерківському районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3 028.00 грн., а відтак сума соціальної пільги у 2024 році становила 1 514.00 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1 514 грн.

Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2024 складали 3 028.00 грн.

Із вироку суду вбачається, що ОСОБА_3 засуджений за вчинення у січні 2024 таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану вартість якого становить 2 259.82 грн., тобто є меншою ніж два неоподаткованих мінімуми доходів громадян у 2024 році.

Таким чином, на час розгляду справи діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 не є кримінальним правопорушенням у зв`язку з тим, що вартість викраденого останнім майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що станом на 2024 рік становить 3 028.00 гривні.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому, згідно положеньст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, Закон № 3886-ХІ, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі правові підстави для звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного йому судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7