Справа № 953/4430/22
н/п 1-кс/953/5269/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000285 від 09.06.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, громадянину України, розлученому, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.189, ч.3 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 09.06.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання про обрання запобіжного заходу надійшло до суду разом з клопотанням слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує, що в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 23.02.2021, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за ч.3 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України, шляхом вручення його батьку ОСОБА_8 повідомлення про підозру 19.11.2021, з огляду на те, що місцезнаходження ОСОБА_6 на момент складання повідомлення про підозру не встановлено.

Окрім цього, у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_6 на момент складання повідомлення про підозру не встановлено, 09.06.2022 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у складі організованої групи у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4. ст. 189, ч. ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, було направлено поштою за місцем реєстрації останнього.

09.06.2022 року прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 було винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування у окреме кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , яке було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000285 від 09.06.2022 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 вчинив умисні злочини у складі організованої групи разом із організатором ОСОБА_10 та співвиконавцями ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а саме шляхом обману незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , вартістю згідно звіту про належну оцінку майна 384 335 гривень, що є великим розміром, та яка перебувала у приватній власності ОСОБА_12 , спричнивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Окрім цього, ОСОБА_6 , діючи повторно, у складі організованої групи з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 шляхом обману незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_3 , вартістю згідно звіту про належну оцінку майна 448 645 гривень, що є великим розміром та яка перебувала у приватній власності ОСОБА_13 , завдавши матеріальну шкоду останньому на зазначену суму.

Також, ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , пред`явили незаконну вимогу до потерпілого ОСОБА_14 та почали почергово здійснювати на ОСОБА_14 психологічний вплив, з метою отримання від останнього довіреності на право оформлення спадкових справ, в тому числі на житлову чотирьох-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , з метою подальшого заволодіння вищезазначеним майном.

05 жовтня 2021 року ОСОБА_6 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповідно до погодженого з кожним учасником організованої групи планом злочинної діяльності та розподіленими між усіма учасниками організованої групи функціями, з корисливих мотивів, незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_14 , з послідуючим вимаганням у потерпілого майна та право на майно.

На думку сторони обвинувачення повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України, обгрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 опинившись на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, має можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливаючи на поведінку потерпілих, свідків вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню інших свідків кримінальних правопорушень та осіб причетних до скоєння даних злочинів, так як необхідно встановити інших можливих співучасників; може знищити, спотворити будь-які із речей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто він може вчинити дії, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного сторона обвинувачення вважає, що встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави з огляду на те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється вчинені із застосуванням насильства.

Сторона захисту у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючи на необгрунтованість повідомленої підозри та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Під час розгляду даного клопотання прохала врахувати особу підозрюваного, який має стійкі соціальні зв"язки, на його утриманні перебуває повнолітній син, який на даний час здобуває вищу освіта та батьки похилого віку. Так прохає врахувати, що підозрюваний займається волонтерською діяльністю, раніше не був судимий. У в`язку з чим просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України (чинна до 11.08.2023) КК України, в рамках якого подано дане клопотання.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Стаття 278 КПК України врегульовує порядок вручення письмового повідомлення про підозру, у відповідності до якої воно вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випавдку неможливості такого вручення- у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до положень ч.2 ст. 135 КПК України, які передбачають порядок здійснення в кримінальному провадження, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі її вручається під розписку дорослому члену сім"ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаціййні організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що 19.11.2021 слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 23.02.2021, складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України.

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_6 за місцем проживання, та неможливістю вручення останньому письмового повідомлення про підозру у день її складання, письмове повідомлення про підозру у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України у відповідності до ч.2 ст.135 КПК України вручено вручено батьку ОСОБА_6 ОСОБА_8 .

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_17 від 05.04.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до дев`яти місяців, тобто до 06.07.2022.

09.06.2022 слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_18 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 23.02.2021, складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України.

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_6 за місцем проживання, та неможливістю вручення останньому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, 09.06.2022 письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України у відповідності до ч.2 ст.135 КПК України направлено засобами поштового зв`язку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Постановою прокурора у кримінальному провадженні заступника керівника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_18 від 09.06.2022 виділено з кримінального провадження №0000065 від 23.02.2021 копії та оригінали матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку, що відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який на даний час продовжений.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 26.08.2024 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено.

Ухвалою слідчої судді Київського районного суду м.Харкова від 17.07.2024 дозволено слідчому СУ ГУ НП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_4 затримати з метою приводу до Київського районного суду м. Харкова підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про дозвіл на затримання встановлено шість місяців, тобто до 18 січня 2025 року.

26.08.2024 о 15 год. 50 хв. ОСОБА_6 затримано в м.Кривий Ріг на підставі ухвали Київського районного суду м.Харкова від 17.07.2024 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.191 КПК України, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах, організованою групою; - ч.4 ст. 189 КК України - вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна та права на майно, вчинене повторно, з погрозою насильства над потерпілим та таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, вчинене організованою групою; ч. 3 ст. 146 КК України - незаконному позбавленні волі людини, вчинене з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому, фізичних страждань, вчинене організованою групою, та таке, що спричинило тяжкі наслідки.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.189, ч.3 ст.146 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів та висновку експерта, а саме: даних, які містяться у протоколі огляду місця події; показань потерпілого ОСОБА_19 , які містяться у протоколі допиту від 01.03.2021; показань потерпілого ОСОБА_19 , які містяться у протоколі додаткового допиту від 10.03.2021; показань потерпілого ОСОБА_14 , які містяться у протоколі допиту від 05.10.2021; даних, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо, - відеоконтроль особи від 12.10.2021; даних, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо, - відеоконтроль особи від 07.10.2021; даних, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо, - відеоконтроль особи від 07.10.2021; даних, які містяться у висновку експерта від 08.10.2021 №09-1598/2021 за результатами проведення судово медичної експертизи ОСОБА_14 ; даних, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2021; показань свідка ОСОБА_20 , які містяться у протоколі допиту від 06.10.2021; показань свідка ОСОБА_21 , які містяться у протоколі допиту від 03.12.2021; показань потерпілого ОСОБА_12 , які містяться у протоколі допиту від 23.11.2021; даних, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2021; показань свідка ОСОБА_20 , які містяться у протоколі допиту від 10.12.2021; показань свідка ОСОБА_22 , які містяться у протоколі допиту від 21.01.2022; показань потерпілого ОСОБА_13 , які містяться у протоколі допиту від 24.11.2021; даних, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.11.2021.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст.190, ч.4 ст.189, ч.3 ст.146 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, зокрема, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.4 ст.190 КК України), а також від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.4 ст.189 КК України).

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

Крім зазначеного, при оцінці ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду слідча суддя враховую, що ОСОБА_6 з 10.12.2021 по 26.08.2024 перебував у розшуку у даному кримінальному провадженні, 26.08.2024, ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді від 17.07.2024 про дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слідча суддя враховує, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено його батьку, з яким, згідно пояснень підорюваного, останній проживає однією сімє"ю. З огляду на зазначене, слідча суддя не бере до уваги доводи підозрюваного стосовно того, що йому не було відомо про те, що він має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні, тому наміру переховуватися від органу досудового розслідування у нього не було.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Крім того, достатньо обґрунтованими є ризики знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що досудове розслідування на даний час не завершено та органом досудового розслідування проводяться слідчі (негласні) слідчі та розшукові дії.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наявності існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не був судимий, стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_6 підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушени, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, а саме злочином проти власності, - за ч.4 ст.189 КК України - санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; за ч.4 ст.190 КК України - санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.3 ст.146 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме злочином проти волі, честі та гідності особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;

- дані щодо особи ОСОБА_6 , який розлучений, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, ніде не працює, на утримані мавлолвтніх, неповнолітніх та не працездатних осіб не має.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дій, передбачені п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , те, що злочини за ч.4 ст.189 та ч.4 ст.190 КК України, є злочинами проти власності, а за ч.3 ст.146 КК України - проти волі, честі та гідності особи, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 183 ЦПК України слідча суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосувапнням насильства або погрозою його застосування.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, слідча суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, вчинено організованою групою із погрозою застосуванням насильства над потерпілим, де він виконував роль співвиконавця.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів потерпілого, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000285 від 09.06.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 23 (двадцять три ) дні - до 17.09.2024 включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 17.09.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1