ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 197/1014/21

Провадження № 1-кп/210/707/24

30 жовтня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000274 від 12.10.2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.11.2008 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 395, 186 ч., 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, 190 ч. 2, 162 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.04.2011 року із Солонянської ВК №21, на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 1 місяць;

- 07.12.2011 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;

- 31.01.2012 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі;

- 26.06.2012 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 09.03.2016 року із Солонянської ВК №21, на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 Кк України по відбуттю строку покарання;

- 02.11.2020 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 25.02.2021 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом приєднання вироку від 02.11.2020 року, остаточно призначено 2 роки 10 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 14.06.2021 року Широківським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши повністю покарання, відбуте за попередніми вироками Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2020 року та 25.02.2021 року, та за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову в період іспитового строку вчинив новий умисний, корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в АДРЕСА_2 , вирішив зайти на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , щоб попросити води. Відчинивши хвіртку, яка на була не замкнена, не маючи наміру незаконно проникнути до вищевказаної території домоволодіння зайшов та побачив залишений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на табуреті мобільний телефон марки «HUAWEI» модель «Y6 II 2/16Gb CAM-L21» чорного кольору з сірими вставками, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , всередині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар». Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, впевнившись що його дії не будуть очевидними для сторонніх осіб, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх злочинних дій, з отримання особистої матеріальної вигоди викрав вищезазначений мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «Y6 II 2/16Gb CAM-L21», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-21/33032-ТВ від 22.10.2021 становить 1833 гривень, після чого, утримуючи викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник обернувши його на свою користь, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вищевказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні прокурор просив закрити провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для вирішення даного клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у кримінальному законі раніше як кримінальне правопорушення і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону №3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові від 07.10.2024 року по справі № 278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду виснувала, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМДГ, наголосивши при цьому, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМДГ, здійснюється виходячи з розміру НМДГ, який діяв на час вчинення відповідного діяння.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2270,00 грн..

При цьому, розмір шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 згідно обвинувального акту, становить 1833,00 грн., що станом на день розгляду провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Таким чином, внесені законодавцем до Кодексу України про адміністративні правопорушення зміни фактично призвели до втрати чинності частиною Закону про кримінальну відповідальність (КК України), і отже, призвели до часткової декриміналізації діяння, тобто скасування кримінальної відповідальності особи в розумінні ст. 58 Конституції України, у зв`язку з чим дія Закону має зворотну силу у часі.

Згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 або п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_4 майна в даному кримінальному провадженні становить 1833,00 грн., його діяння станом на день розгляду провадження судом, і з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, ст. 5 КК України, підлягає кваліфікації як адміністративне, а не кримінальне правопорушення, що виключає подальший судовий розгляд в порядку кримінального судочинства.

Тому, за наявності підстав для закриття кримінального провадження згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відсутності жодних заперечень щодо закриття кримінального провадження обвинуваченого із цих підстав, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в справі підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 372, 479-2 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження №0000274 від 12.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

- аркуш паперу, на якому зазначено технічні властивості мобільного телефону «HUAWEI» «CAM-L21», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у власності останньої;

- мобільний телефон «HUAWEI» «CAM-L21», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у власності останньої;

Матеріали кримінального провадження №0000274 від 12.10.2021 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №197/1014/21, провадження №1-кп/210/707/24.

Копію ухвали про закриття кримінального провадження направити до Відділення поліції №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для прийняття рішення в порядку КУпАП України.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу проголошено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали оголошено 31 жовтня 2024 року о 14 годині 20 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1