КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/8064/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/4849/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

Прокурора: ОСОБА_6 ,,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та поміщено його до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Розмір застави визначено у межах 150 (ста п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 (нічний або цілодобовий з дозволом на вихід з квартири виключно в цілях лікування). У разі відмови у задоволенні апеляційних вимог у частині пом`якшення ОСОБА_7 запобіжного заходу визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Уважає, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таких порушень вимог вказаного закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що викладені у клопотанні сторони обвинувачення обставини та долучені докази свідчать про незначну вагомість таких доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення та недостатню обґрунтованість підозри.

Зазначає, що станом на дату розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу Нагорному виповнилося 20 років, що є відносно молодим віком, відповідно до довідки до акта огляду медико-санітарною експертною комісією серії АВ №1101973 від 29 січня 2024 року ОСОБА_7 має третю групу інвалідності з дитинства довічно, 10 червня 2024 року йому проведено операцію.

Також зауважує, що на 02 серпня 2024 року ОСОБА_7 записаний на консультацію до завідувача відділення «Реконструктивної мікрохірургії та ортопедії» ДУ «Головний медичний центр МВС України» та згідно пояснень батьків ОСОБА_7 . результатами призначеної консультації ймовірно може бути рекомендація на повторну операцію, у зв`язку з чим уважає, що умови слідчого ізолятора не можуть у повній мірі забезпечити реабілітаційних заходів ОСОБА_7 , спрямованих на його лікування, а можливо і проведення іншої операції.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 , будучи повідомленим про підозру 27 червня 2024 року, добровільно без будь-якого примусу в цей же день з`явився до слідчого для дачі показань, а на наступний день 28 червня 2024 року - до суду для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Посилається на те, що відсутність у ОСОБА_7 місця роботи пояснюється наявністю у нього інвалідності, постійного лікування та висновком МСЕК щодо протипоказань важкій фізичній праці; відсутність постійного джерела доходів та відсутність стійких соціальних зав`язків спростовується наявністю щомісячних соціальних виплат від держави, як особі, що має інвалідність, а також доглядом за ним батьками, які проживають однією сім`єю, яка в цілому характеризується позитивно.

Вказує, що розмір застави, з урахуванням інкримінованої суми збитків, спричиненої потерпілій ОСОБА_10 , майнового стану сім`ї ОСОБА_7 , затрат, пов`язаних з його лікуванням, мав бути визначений пропорційно цим обставинам та становити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження №0000507, відомості щодо якого внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 квітня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи раніше знайомими, у невстановлений досудовим слідством час та місці, але не пізніше 07 лютого 2023 року, вирішили створити сторінку з продажу техніки «Apple» в соціальній мережі «Instagram», назва якої постійно змінювалась. Серед відомих назв: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та інші, які в ході досудового розслідування не встановлені. На вказаній сторінці створювались та викладались оголошення з продажу техніки «Apple» за заниженими цінами для привертання уваги покупців.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, під приводом продажу вказаної техніки, вирішили незаконно заволодіти грошовими коштами покупців вказаної соціальній мережі «Instagram».

Усвідомлюючи те, що вчинити вказаний злочин можливо лише за участі інших осіб, до компетенції яких би входили питання організації робочого процесу на відповідних напрямках роботи, а саме створення нових оголошень, спілкування з клієнтами, зняття грошових коштів та пересилання грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, між банківськими картками, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вирішили утворити та очолити стійке об`єднання - організовану групу, спрямоване на заволодіння чужим майном, шляхом обману, залучивши до злочинної діяльності своїх знайомих, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .

Керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету заволодіння чужим майном - грошовими коштами покупців техніки з вищевказаної сторінки соціальної мережі «Instagram», ОСОБА_13 та ОСОБА_7 погодились на пропозицію ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та надали їм згоду на прийняття активної участі у вчиненні злочинів, усвідомлюючи покладені на них ролі та функції під час готування та вчинення зазначених злочинів, добровільно надали свою згоду на участь у вчиненні злочинів у складі даної організованої групи, тим самим попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання, підкоряючись під час злочинної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які керували нею, свідомо виконуючи всі їх вказівки. Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_12 довели до відома учасників організованої злочинної групи, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , план злочинних дій групи, направлений на заволодіння чужим майном.

Як вказано слідчим у клопотанні, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 дійшли попередньої змови відповідно до плану злочинних дій про вчинення злочинів у складі злочинної організованої групи до початку їх вчинення.

Розробивши план злочинних дій, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , як організатори організованої групи, розподілили злочинні ролі між учасниками організованої групи, відповідно до яких:

- ОСОБА_13 , залученому учасником організованої групи згідно відомого плану, визначено роль спілкування з клієнтами онлайн-магазину, отримання грошових коштів на власну банківську карту та їх подальше перерахування на вказані організаторами банківські картки;

- ОСОБА_7 , залученому учасником організованої групи згідно відомого плану, визначено роль спілкування з клієнтами онлайн-магазину, отримання готівкових грошових коштів та їх перевезення у встановлені місця для подальшої передачі;

- за собою, як керівниками організованої групи, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишили здійснення розподілу коштів, отриманих внаслідок вчинених злочинів, між учасниками злочинної діяльності, розподілом карток на які потерпілі особи повинні були перераховувати грошові кошти, залученням людей, які відкривали карткові рахунки в вказаних ними банками та передавали їх керування організованій групі.

Відповідно до розподілу ролей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишили за собою функцію керівництва створеною ним злочинною організованою групою та повинні були:

- ініціювати вчинення конкретних злочинів, визначати способи та план їх вчинення, учасників злочинної організованої групи чи інших осіб, які повинні брати участь у їх вчиненні, а також розподіляти між ними злочинні ролі;

- здійснювати керівництво вчиненням конкретних злочинів від їх початку до отримання злочинних результатів, а також змінювати способи їх вчинення та співучасників у залежності від ситуації, що склалась;

- забезпечувати розподіл коштів, отриманих внаслідок вчинення злочинів між учасниками злочинної діяльності та іншими особами;

- слідкувати за дотриманням загальних правил поведінки, дисципліни та конспірації учасниками злочинної організованої групи;

- вживати інші заходи, спрямовані на забезпечення функціонування злочинної організованої групи.

Указана організована група характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, стабільністю та стійкістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності в період часу з лютого місяця 2023 року по червень місяць 2024 року включно, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи та отримання матеріальних благ від такої діяльності.

План злочинних дій полягав у тому, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 згідно з відведеною їм злочинною роллю, у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи у невстановленому місці, розміщували оголошення про продаж техніки, яку фактично вони не мали та продавати не збирались.

25 квітня 2023 року ОСОБА_10 у соціальній мережі «Instagram» на сторінці з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » знайшла оголошення про придбання мобільного телефону «Iphone 14 Pro Max» та написала про бажання його придбати. В ході спілкування, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, один із членів організованої групи повідомив про необхідність передоплати в сумі 22 000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 (яка належить ОСОБА_13 )

Потерпіла ОСОБА_10 , довіряючи умовам договору, добровільно з власної банківської картки № НОМЕР_2 перерахувала на банківську картку банку № НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 22 000 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, отримавши грошові кошти в сумі 22 000 грн, товар, а саме мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max», відправлено не було, грошові кошти ОСОБА_10 ніхто не повернув, сторінку ОСОБА_10 в соціальній мережі заблокували, вказаними грошовими коштами розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 22 000 грн.

У подальшому отримані злочинним шляхом грошові кошти в сумі 22 000 ОСОБА_13 перерахував на карту № НОМЕР_3 (яка належить ОСОБА_14 але користується даною карткою ОСОБА_12 ), які в подальшому були перераховані на карту № НОМЕР_4 (на карту ОСОБА_15 , якою користується ОСОБА_12 ), зняті в банкоматі CAKI 7362 в м. Яготин та передані ОСОБА_7 , який їх відвіз у вказане організаторами місце для розподілення між учасниками організованої групи.

27 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому організованою групою в умовах воєнного стану.

28 червня 2024 року слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та поміщено його до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Розмір застави визначено у межах 150 (ста п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України, підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 17 квітня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 01 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_18 від 02 грудня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_19 від 23 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_20 від 10 вересня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 05 вересня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_21 від 18 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_22 від 01 вересня 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_23 від 18 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_24 від 17 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_25 від 23 серпня 2023 року; протоколами огляду речей від 20 листопада 2023 року, 23 травня 2024 року; протоколом огляду від 07 травня 2024 року; протоколами огляду документів від 11 травня 2024 року, 16 травня 2024 року; протоколом обшуку від 27 червня 2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, санкцією частини п`ятої статті 190 КК України передбачено покарання за вчинення цього кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, місцевим судом обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, оскільки вироком Яготинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року його було засуджено за частиною третьою статті 190 КК України за вчинення аналогічних злочинів та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_7 є добре знайомим з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, деякі із них проживають разом із ним в одному населеному пункті, зокрема, підозрюваний ОСОБА_11 .

При цьому, інші підозрювані у даному кримінальному проваджені, зокрема, ОСОБА_26 та ОСОБА_11 також були засуджені за частиною третьою статті 190 КК України вказаним вище вироком Яготинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року.

Слідчим суддею також установлено, що постановою Яготинського районного суду Київської області від 26 січня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, що додатково свідчить про низький рівень правової свідомості підозрюваного ОСОБА_7 , який, будучи засудженим за вчинення умисного злочину, продовжує вчиняти інші правопорушення.

З огляду на зазначене, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , врахувавши особу підозрюваного, який неодружений, не працює, не має постійного доходу, раніше судимий, а також його роль у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, спосіб вчинення такого кримінального правопорушення та його наслідки, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог пункту 3 частини четвертої, частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність у нього 3 групи інвалідності, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на недостатність зібраних у справі доказів є передчасними.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника щодо неналежності та необґрунтованості доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання скаржника на молодий вік підозрюваного, наявність у нього 3 групи інвалідності та запис на 02 серпня 2024 року ОСОБА_7 на консультацію до завідувача відділення «Реконструктивної мікрохірургії та ортопедії» ДУ «Головний медичний центр МВС України», за результатами якої ймовірно буде призначено проведення операції, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність у підозрюваного статусу інвалідності не свідчить про неможливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявне у підозрюваного захворювання не позбавляє його можливості самостійно пересуватися та обслуговувати свої особисті фізичні потреби.

Будь-яких даних, які б вказували на необхідність забезпечення постійно стороннього догляду за підозрюваним чи необхідність його лікування в умовах стаціонарного лікування, матеріали клопотання не містять, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

При цьому, у випадку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він не буде позбавлений можливості отримати відповідну медичну допомогу у разі такої необхідності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3