ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6877/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1059/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

-при секретарі ОСОБА_5

- засудженої ОСОБА_6

-захисника ОСОБА_7

-прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 , -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено задовольнити подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_9 в порядку ч.3 ст.26 КВК України про заміну несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі стосовно ОСОБА_6 .

Замінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року, у виді штрафу в розмірі 25 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 000 гривень, на покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.357, ч.4 ст.358, ч.2 ст.233, ч.4 ст.190, ст.70, ч.3 ст.72 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 25 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 000 гривень, а також у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 3 роки. Вирок набрав законної сили 29.09.2022 року.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року розстрочено ОСОБА_6 сплату невиплаченої суми штрафу за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року рівними частинами строком на дванадцять місяців, зобов`язавши ОСОБА_6 , починаючи з грудня 2022 року щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати штраф на користь держави у розмірі не менше 35 416,66 грн. до повної виплати.

Станом на дату розгляду справи засудженою частково сплачено суму штрафу у розмірі 18 000 грн. з 425 000 грн., присуджених до стягнення вироком суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_9 в порядку ч.3 ст.26 КВК України про заміну несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі стосовно ОСОБА_6 та розстрочити їй виплати несплаченої суми штрафу.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що подання подане неналежним органом - Київським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, який не є юридичною особою.

Таким чином, судом у задоволенні вище названого подання мало бути відмовлено лише із чиєї підстави.

Судом не було досліджено в повному обсязі обставини, що сприяли невиконанню засудженою ОСОБА_6 вироку суду в частині несплати штрафу, зокрема Фінансова неспроможність засудженої сплачувати штраф, оскільки єдиним джерелом доходу засудженої ОСОБА_6 є її пенсія за віком у розмірі 2500 гривень в місяць.

Крім цього, на її утриманні перебуває її син ОСОБА_10 , 1988 року народження, який є інвалідом 3 групи.

Ці обставини сприяли тому, що ОСОБА_6 не мала фізичної можливості вона мала сплачувати за рішенням суду не пізніше 25 числа кожного місяця у розмірі не менше 35 416,67 гривень до повної сплати.

Також, автор апеляційної скарги звертає увагу на той факт, що засуджена ОСОБА_6 , літня жінка, якій в цьому році виповнилося 64 роки, страждає на різні види тяжких хвороб, зокрема, підвищений кров`яний тиск, печія, гіпертонія, погіршення зору, їй важко самостійно ходити, а у 2022 році вона отримала поранення внаслідок ракетного обстрілу м. Харкова.

Незадовільний здоров`я також стає на перешкоді засудженій ОСОБА_6 у розшуку будь-якої роботи з метою забезпечення додаткового заробітку і сплати штрафу у більшому розмірі.

Автор апеляційної скарги звертає увагу на відсутність надання засудженій ОСОБА_6 жодної допомоги з боку органу пробації щодо отримання можливого додаткового доходу для виконання покарання у вигляді сплати штрафу.

Вона не відмовляється виплачувати щомісячно визначену ухвалою суду частину штрафу в розмірі 35 416 грн. 67 копійок, але не має для цього достатнього доходу.

Також зазначає, що ОСОБА_6 засуджена до сплати штрафу у розмірі 425 000 грн. за статтями Кримінального кодексу України за вчинення кримінальних правопорушень, за які можливе покарання лише у вигляді штрафу - позбавлення волі не передбачено.

Тому в цьому конкретному випадку заміна несплаченого штрафу на 10 років позбавлення волі не відповідає державній політиці у сфері кримінального покарання.

Факт того, що ОСОБА_6 щомісячно здійснювала часткову оплату штрафу, вже не в перший раз було встановлено Дзержинським районним судом м. Харкова по результатам розгляду попередніх клопотань начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з приводу заміни засудженій ОСОБА_6 несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі в порядку ч. 4 ст. 26 КВК України.

І на цій підставі судом було неодноразово винесено ухвали про відмову в задоволенні зазначених клопотань, враховуючи, що засудженою ОСОБА_6 частково здійснюється погашення частини призначеного судом штрафу (до матеріалів справи нами було додано квитанції про здійснення щомісячних платежів штрафу).

ОСОБА_6 згодна сплачувати штраф, але частинами за наявності фінансової можливості, оскільки вона є пенсіонером, отримує маленьку пенсію в розмірі 2 700 грн. і хворіє в наслідок поранення, в зв`язку з чим систематично вимушена відвідувати лікаря та купляти різноманітні лікарські засоби, крім того, з нею проживає рідний син, який є інвалідом (докази цих обставин було надано нами до суду під час розгляду попереднього подання начальника органу пробації).

На підтвердження цього, ОСОБА_6 щомісячно надавала до Київського районного відділу пробації копії квитанцій про сплату штрафу у розмірі, що дорівнює 50% від її доходу (пенсії за віком). Про це свідчать, зокрема, додані до Подання центру пробації квитанції за грудень 2023 року та січень 2024 року про сплату штрафу на суму по 1350 грн.

Таким чином, станом на 14 лютого 2024 року ОСОБА_6 підтвердила щомісячну часткову сплату штрафу.

Це свідчить про те, що вона виконує вирок суду, хоча і не в повному обсязі, та жодним чином не дає підстав стверджувати, що вона відмовляється виконувати судове рішення.

ОСОБА_6 приймає усі можливі від неї заходи для виконання вироку в частині сплати штрафу, оскільки вона в добровільному порядку після підвищення розміру її пенсії, щомісячно стала сплачувати більшу суму в розмірі 1350 грн., тобто 50% від пенсії.

Судом неправильно зроблений розрахунок несплаченого штрафу на строк позбавлення волі з урахуванням останнього платежу засудженою у січні 2024 року у сумі 1350 грн.

З огляду на те, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян при визначенні розміру штрафу до цього часу складає 17 грн, відтак одному дню позбавлення волі відповідає 136 грн (8x17), а несплачена сума штрафу 407000 грн (425000 - 18000 грн.), починаючи з 01.02.2024 року мала б відповідати 2 992 дням позбавлення волі, або 8 рокам 2 місяцям і 2 дням позбавлення волі.

Такий розрахунок у поданні органу пробації відсутній, прокурор взагалі не запропонувала будь-який розрахунок.

А що стосується суду, то суд визначив строк у 10 років без врахування сплаченого штрафу.

Заслухавши доповідь судді думку засудженої та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження предметом розгляду суду першої інстанції було подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_9 в порядку ч.3 ст.26 КВК України про заміну несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі стосовно ОСОБА_6 .

Твердження апеляційної скарги про те, що подання до місцевого суду подано неналежним органом (філією) є безпідставним, оскільки відповідно до п.1 розділу 1 «Типового положення

про уповноважений орган з питань пробації» затвердженого наказом Міністерства

юстиції України від 18.08.2017 № 2649/5 Уповноважений орган з питань пробації (далі - орган пробації) є органом виконання покарань, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та пробації, а також певних видів адміністративних стягнень.

Орган пробації безпосередньо підпорядковується відокремленому підрозділу Державної установи «Центр пробації» (далі - Центр пробації) без права юридичної особи (далі - філія) та є її структурним підрозділом.

Таким чином Київський районний відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області є відокремлений підрозділ юридичної особи - Державної установи «Центр пробації», який розташований поза її місцезнаходженням та здійснює її функцій, в тому числі зі звернення із поданням про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.26 КВК України встановлено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до ч.3 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно з ч.4 ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.357, ч.4 ст.358, ч.2 ст.233, ч.4 ст.190, ст.70, ч.3 ст.72 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 25 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 000 гривень, а також у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 3 роки.

Названий вирок стороною захисту з підстав надмірної суворості призначеного покарання та з інших підстав не оскаржувався та набрав законної сили 29.09.2022 року.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року розстрочено ОСОБА_6 сплату невиплаченої суми штрафу за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року рівними частинами строком на дванадцять місяців, зобов`язавши ОСОБА_6 , починаючи з грудня 2022 року щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати штраф на користь держави у розмірі не менше 35 416,66 грн. до повної виплати.

Задовольняючи подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації», суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату розгляду подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області засудженою частково сплачено суму штрафу у розмірі 18 000 грн. з 425 000 грн., присуджених до стягнення вироком суду.

Підстав для збільшення терміну розстрочки виплати штрафу судом не встановлено з огляду на те, що ОСОБА_6 ухвалою суду від 21.11.2022 року розстрочено сплату суми штрафу на максимальний термін 1 рік, строк якого на дату розгляду подання вже сплинув, а сума штрафу в повному обсязі сплачена не була.

Погоджуючись із висновкам суду щодо правильності застосування закону про кримінальну відповідальність колегія суддів виходить із того, що частина 5 ст. 53 КК України чітко передбачає, що у разі несплати штрафу в розмірі понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (НМДГ) суд може замінити штраф на позбавлення волі з розрахунку один день позбавлення волі за 8 НМДГ.

Отже, державна політика в цьому випадку спрямована на підтримання верховенства права і гарантування, що покарання буде реально виконане, незалежно від його початкового виду.

Умови, за яких штраф може бути замінений на позбавлення волі, покликані встановити баланс між гуманністю правової системи та необхідністю забезпечення виконання правосуддя.

Тобто, законодавець передбачив можливість заміни штрафу позбавленням волі саме для того, щоб забезпечити реальність виконання покарання і не допустити уникнення відповідальності через ухилення від сплати.

Цей підхід є логічним і обґрунтованим навіть якщо злочин передбачав лише штраф, ухилення від його сплати свідчить про невиконання обов`язків, покладених судом, що, у свою чергу, виправдовує застосування більш суворих заходів.

Для особливо тяжких злочинів закон передбачає заміну штрафу позбавленням волі мінімальний строк позбавлення волі у 10 років, а отже залишок несплаченої суми штрафу значення не має.

Цей інститут є правовим механізмом захисту від маніпуляцій із боку засуджених, які можуть ухилятися від виконання покарання призначеного у виді штрафу за особливо тяжкий злочин.

Зокрема, зловживання може проявлятися у свідомій бездіяльності засудженого, коли він не вживає активних заходів для пошуку ресурсів на сплату штрафу.

Особа може розраховувати на можливість уникнення більш суворого покарання, посилаючись на відсутність коштів або складні матеріальні обставини, однак, саме в таких ситуаціях законодавець передбачив реакцію у виді інституту заміни несплаченого штрафу на позбавлення волі.

Законодавець вимагає від особи не просто пасивної позиції, а активного пошуку можливостей для виконання покарання у вигляді штрафу.

Засуджений зобов`язаний докласти зусиль для пошуку фінансових ресурсів: це може включати продаж майна, звернення по фінансову допомогу до родичів або навіть укладення договору позики в банківській установі.

Активність особи в пошуку ресурсів для сплати штрафу є важливим критерієм оцінки її поведінки та щирості намірів щодо виконання судового рішення.

З матеріалів провадження не вбачається підтвердження жодних активних дій засудженої ОСОБА_6 спрямованих на пошук ресурсів для сплати штрафу.

Більше того, в суді апеляційної інстанції остання зазначала, що вона буде сплачувати суму штрафу лише із отриманої нею пенсії, яка складає 2700 гривень.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність надання засудженій ОСОБА_6 жодної допомоги з боку органу пробації щодо отримання можливого додаткового доходу для виконання покарання у вигляді сплати штрафу є необґрунтованим, оскільки такі обов`язки в органу пробації при контролі за виконанні покарання у виді штрафу не передбачені.

Також, колегія суддів не може вважати переконливим довід апеляційної скарги про те, що незадовільний здоров`я стає на перешкоді засудженій ОСОБА_6 у пошуку роботи з метою забезпечення додаткового заробітку і сплати, оскільки як вже було зазначено вище влаштування на роботу є лише одним із , але не єдиним способом отримання фінансових ресурсів для сплати штрафу.

Отже колегія суддів констатує, що засуджена не вживала наразі не вживає та враховуючи її позицію під час апеляційного розгляду не планує вживати заходів для пошуку ресурсів для сплати штрафу, що свідчить про відсутність у неї намірів щодо виконання судового рішення, а отже застосування до неї інституту заміни покарання у виді штрафу позбавленням волі є виправданим.

Істотних порушень вимог кримінального-процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги сторони захисту у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України апеляційний суд КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий- Судді: