Справа 556/1686/24
Номер провадження 1-кп/556/215/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець матеріали кримінального провадження №0000413 від 18.05.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Велихів Володимирецького району Рівненської області, жителька АДРЕСА_1 , освіта середня, одружена, не працює, раніше не судима,

за ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , 15 травня 2024 року, приблизно о 18 год., усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а також Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 09 травня 2024 року, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що її протиправні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, знаходячись у житловому будинку господарства ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , після спільного розпиття спиртних напоїв, скориставшись тим, що ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_6 заснули, без дозволу останніх взяла ключі від вхідних дверей до горища приміщення літньої кухні. В подальшому, шляхом відкриття ключем навісного замка вхідних дверей, проникла до горища приміщення літньої кухні цього ж господарства, де з гаманця таємно викрала належні потерпілому ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 грн., чим спричинила останньому збиток на вказану суму. Викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Свою вину в інкримінованому злочині ОСОБА_4 визнала повністю, і суду пояснила, що 15.05.2024, вона прийшла до ОСОБА_5 , де з потерпілим і його дружиною розпивали спиртні напої. А коли ОСОБА_5 та його дружина заснули, вона взяла ключ від вхідних дверей до горища літньої кухні, проникла в середину приміщення, де з гаманця викрала 10000 гривень. Гроші витратила на власні потреби.

Щиро розкаюється у вчиненому, збитки відшкодувала.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вид та міру покарання ОСОБА_4 просить обрати згідно чинного законодавства. Претензій майнового характеру до обвинуваченої немає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, проаналізувавши вище вказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування її дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання, суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що помякшують і обтяжують покарання, що вчинила тяжкий злочин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 раніше не судима, вину визнала, розкаялася у вчиненому, добровільно відшкодувала завдані збитки, поcередньо характеризується, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Як зазначено у досудовій доповіді Сарненського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченої за місцем її проживання, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вище викладене, тяжкість кримінального правопорушення, особу винної, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку, у порядку визначеному ст.. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачена повністю визнала свою вину та розкаялася у вчиненому, сприяла у розкритті злочину, збитки відшкодовано, потерпілий претензій не має.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124,370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити покарання: 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суду протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1