Номер провадження: 11-сс/813/1664/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000693 від 08.05.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікольський, Казахстан, громадянина ФРН, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.260 КК України,

встановив:

В провадженні СВ УСБУ в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000693 від 08.05.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.28, ч.3 ст.260, ч.2 ст.28, ч.1 ст.260, ч.2 ст.28, ч.1 ст.109 КК України та за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.260 КК України, за наступних обставин.

Приблизно з 2010 року, громадянин України ОСОБА_11 , проживаючи у м. Севастополі Автономної Республіки Крим, розпочав створення ряду організаційних структур у вигляді громадських організацій та комерційних підприємств, основою яких стала повна особиста відданість ОСОБА_11 осіб, які працювали у цих організаційних структурах.

Після переїзду у першій половині 2014 року ОСОБА_11 та групи його послідовників до м. Одеси, ОСОБА_11 продовжив і примножив свої зусилля по створенню кола осіб, повністю відданих йому особисто і готових беззастережно виконувати його накази і вказівки. З цією метою ОСОБА_11 розробив та зробив обов`язковими серед своїх співробітників і послідовників спеціальні правила поведінки (так звані "регламенти"), а також систему контролю за їх виконанням та покарання за їх порушення (в тому числі побиття). Крім того, у вказаний період часу ОСОБА_11 став привносити у діяльність створених ним організаційних структур елементи єдиноначальності, підпорядкованості, дисципліни, а також запровадив військову, фізичну та спеціальну (тактичну, медичну, психологічну) підготовку серед своїх співробітників і послідовників.

За таких обставин, на основі створених ОСОБА_11 організаційних структур та осіб, які в них працювали і перебували у їх складі, у м. Одесі у 2014-2021 роках утворилось стійке, ієрархічне неформальне об`єднання, головною ознакою якого стала повна особиста відданість співробітників і учасників ОСОБА_11 та яке умовно можна назвати "організацією ОСОБА_11 ". Одним з учасників цього об`єднання був громадянин ФРН ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1

24.02.2022, о 5 годині ранку, за наказом президента Російської Федерації (далі за текстом РФ) ОСОБА_12 , збройні сили РФ незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Після початку 24.02.2022 широкомасштабного вторгнення російських військ на територію України, усвідомлюючи їх намір окупувати м. Одесу, ОСОБА_11 і учасник його організації ОСОБА_13 , маючи стійкі прорадянські та проросійські погляди, не пізніше 18.04.2022 вступили у злочинну змову, направлену на створення не передбаченого законами України воєнізованого формування, участь у його діяльності, керівництво ним, його фінансування, постачання йому зброї, боєприпасів.

Згідно зі спільно розробленим та погодженим ОСОБА_11 і ОСОБА_13 як керівниками майбутнього не передбаченого законами України воєнізованого формування планом вчинення кримінального правопорушення, на базі попередньо утвореної ОСОБА_11 "організації" та її учасників передбачалось створити не передбачене законами України воєнізоване формування - "Оперативно-бойовий підрозділ" (надалі "ОБП"), та озброїти його. За задумом ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , учасники вказаного незаконного воєнізованого формування мали при наближенні російських військ до м. Одеси забезпечити останнім сприяння в окупації території міста, у тому числі шляхом вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами, а також подолання спротиву Сил оборони України іншими діями і засобами військового характеру. Після евакуації з м. Одеси місцевих органів державної влади і органів місцевого самоврядування, учасники "організації Мальцева" мали захопити владу в м. Одесі, шляхом захоплення будівель і споруд, які займали відповідні місцеві органи державної влади і органи місцевого самоврядування, проголошення себе відповідними службовими особами, здійснення "владних" повноважень. Силове захоплення, штурм будівель і споруд, які займали відповідні місцеві органи державної влади і органи місцевого самоврядування, подолання опору незаконному захопленню державної влади в м. Одесі українських правоохоронних органів і Сил оборони України передбачалось здійснювати у насильницький спосіб силами озброєного "ОБП", в тому числі із застосуванням вогнепальної зброї по людях аж до вбивства людей, які їм протидіють. Після окупації м. Одеси російськими військами, що визначалось керівниками організації як "повоєнний період" та "організаційний повоєнний період", ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , розраховуючи до цього часу захопити владу в

м. Одесі, планували увійти до окупаційних органів влади Російської Федерації на території м. Одеси і включити до їх складу інших учасників "організації ОСОБА_14 ".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18.04.2022, у невстановлений час, ОСОБА_11 , знаходячись за межами України, організував інтерактивну (із використанням засобів телекомунікацій) нараду зі ОСОБА_13 та іншими учасниками "організації ОСОБА_14 ", на якій довів до присутніх про свої наміри захопити владу в м. Одесі при наближенні російських військ, увійти до окупаційних органів влади Російської Федерації на території м. Одеси, для реалізації цієї мети створити воєнізоване формування "ОБП". ОСОБА_13 і інші присутні на нараді учасники "організації ОСОБА_14 " схвалили його рішення і зобов`язались їх виконувати.

Керівником воєнізованого формування "ОБП" ОСОБА_11 призначив себе, співкерівником - ОСОБА_13 , на що останній погодився.

20.04.2022 ОСОБА_11 , знаходячись за межами України, розмістив у закритій Telegram-групі "Батухан", адміністратором якої він був особисто і в яку входили учасники його організації, повідомлення про затвердження нового стратегічного плану "організації" на воєнний, післявоєнний і організаційний післявоєнний період, а також про створення в "організації" воєнізованого формування - "оперативно-бойового підрозділу (ОБП)", з метою забезпечення діяльності "організації" і соціалізації її учасників в післявоєнний період. При цьому, ОСОБА_11 закликав учасників "організації" вступати в "ОБП", для чого звертатися до ОСОБА_13 як співкерівника "ОБП".

Отримавши повідомлення ОСОБА_11 про створення "ОБП", окремі учасники його "організації", а саме: громадянин України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянин Російської Федерації ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин США ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; громадянин України ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; громадянин ФРН ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; громадянка Російської Федерації ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; громадянка України ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; громадянка України ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; громадянка України ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; громадянка України ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; громадянка Російської Федерації ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; громадянка України ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; громадянка України ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; громадянка України ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; громадянин України ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ; громадянин України ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ; громадянин України ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; громадянин України ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , - у період з 20.04.2022 до 05.05.2022 повідомили ОСОБА_11 і ОСОБА_13 про свою добровільну згоду взяти участь у новоствореному не передбаченому законами України воєнізованому формуванні "ОБП".

Таким чином, ОСОБА_10 вступив з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими учасниками "ОБП" в злочинну змову, направлену на створення не передбаченого законом воєнізованого формування ОБП, участь у ньому.

Утворивши таким чином особовий склад незаконного збройного формування "ОБП" ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, протягом квітня-травня 2022 року в ході нарад, в тому числі інтерактивних, довели до учасників "ОБП", в тому числі до ОСОБА_10 , цілі та завдання воєнізованого формування, зокрема: силове, із застосуванням зброї, захоплення будівель і споруд місцевих органів державної влади і органів місцевого самоврядування; силова протидія українським правоохоронним органам і Силам оборони України, аж до вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами; сприяння російським військам в окупації м. Одеси; захоплення влади в м. Одесі; входження до складу майбутніх окупаційних органів влади Російської Федерації в м. Одесі; проведення з цією метою військової і фізичної підготовки учасників воєнізованого формування, забезпечення чіткої підпорядкованості учасників керівництву організації і суворої дисципліни.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на створення не передбаченого законами України воєнізованого формування, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, не пізніше 05.05.2022 спільно розробили структуру "ОБП", передбачивши у його складі, крім безпосередньо керівників ОСОБА_11 і ОСОБА_13 : "штурмову групу", "снайперську групу", "розвідгрупу", "групу оперативного забезпечення", а також "офіцера зв`язку", і розподілили кожному учаснику воєнізованого формування власну функціональну роль. Так, 05.05.2022, учасник "ОБП", громадянка Російської Федерації ОСОБА_35 , виконуючи свою функцію у складі не передбаченого законами України воєнізованого формування "ОБП", діючи на виконання вказівок ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , розмістила у закритій групі в месенджері "Telegram": "ОБП 11 (временно созданного отдела криминальной полиции)", до складу якої входили учасники "ОБП" та адміністратором якої був ОСОБА_16 , перелік учасників незаконного воєнізованого формування з розподілом по структурних одиницях, із зазначенням конспіративних радіопозивних кожного учасника, а саме:

1) керівник - ОСОБА_11 , конспіративний радіопозивний "Нобель"

2) штурмова група:

- ОСОБА_13 , конспіративний радіопозивний "Равин";

- ОСОБА_15 , конспіративний радіопозивний "Ворон";

- ОСОБА_16 , конспіративний радіопозивний "Доктор";

- ОСОБА_17 , конспіративний радіопозивний "Боцман";

- ОСОБА_18 , конспіративний радіопозивний "Ломщик";

- ОСОБА_36 , конспіративний радіопозивний "Грішник";

- ОСОБА_37 , конспіративний радіопозивний "Танкіст";

- ОСОБА_10 , без зазначення оперативного позивного;

3) снайперська група:

- ОСОБА_19 , конспіративний радіопозивний "Румат";

- ОСОБА_20 , конспіративний радіопозивний "Тайга";

- ОСОБА_21 , конспіративний радіопозивний "Тора";

4) розвідувальна група;

- ОСОБА_22 , конспіративний радіопозивний "Кішка";

- ОСОБА_23 , конспіративний радіопозивний "Дага";

- ОСОБА_24 , конспіративний радіопозивний "Агра";

- ОСОБА_38 , конспіративний радіопозивний "Сталкер";

- ОСОБА_39 , конспіративний радіопозивний "Руно";

5) група оперативного забезпечення:

- ОСОБА_40 , конспіративний радіопозивний "Мара";

- ОСОБА_27 , конспіративний радіопозивний "Лиса";

- ОСОБА_28 , конспіративний радіопозивний "Дракон";

- ОСОБА_29 , конспіративний радіопозивний "Волха";

- ОСОБА_41 , конспіративний радіопозивний "Фауст";

6) офіцер зв`язку:

- ОСОБА_42 , конспіративний радіопозивний "Дива".

У цей же період часу, в травні 2022 року, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на спільних нарадах повідомили учасникам незаконного воєнізованого формування "ОБП" їхнє спільне рішення як керівництва організації про те, що після окупації російськими військами м. Одеси учасники формування мають увійти до складу російських окупаційних органів влади, і запропонували визначитись, на які посади вони претендують в "нових органах влади" у "післявоєнний період".

У подальшому, протягом 2022 року, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, запровадили і організували проведення військової, фізичної і спеціальної підготовки учасників незаконного воєнізованого формування "ОБП". Так, протягом вказаного періоду часу учасники "ОБП", в тому числі громадянин ФРН ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб:

- проходили фізичну і спеціальну фізичну підготовку, навчання рукопашному бою, зокрема із застосуванням ножа;

- проходили теоретичну і практичну стрілецьку підготовку, в тому числі снайперську, вивчення будови різних типів стрілецької зброї, практичні стрільби з різних типів стрілецької зброї в спеціалізованих тирах в АДРЕСА_2 ;

- проходили спеціальну військову підготовку, вивчали військову тактику, дії військового підрозділу в обороні і в нападі, здійснення штурмових дій по захопленню будівель, автомобілів та інших об`єктів;

- проходили всебічну психологічну підготовку з метою досягнення самоконтролю в умовах екстремальних стресових ситуацій, таких як участь в бойових діях;

- вивчали основи негласного візуального стеження за об`єктами в умовах міста ("філеринг");

- вивчали основи здобуття інформації з відкритих джерел ("open source intelligence", "OSINT");

- проходили спеціальну медичну підготовку, одержували навички тактичної медицини - швидкого надання першої медичної допомоги собі і іншим в бойових умовах.

Крім того, з метою матеріального забезпечення незаконного воєнізованого формування "ОБП", протягом 2022-2024 років ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснювали його фінансування, зокрема, для потреб формування у різний спосіб придбали:

- через мережу збройових магазинів в м. Одесі - 64 одиниці нарізної і гладкоствольної вогнепальної зброї: Mossberg s/n - v1611004; Mossberg v1632597; blaser F16 s/n - FG007880/fgr008044; Berreta XA244504; Berreta DT11273W; Browning Cynergy BRGP20189YM132; Browning maral 356ZP03461; schmeisser AR15 CO2263; Benelli M984190T20; huglu 21v2241; mossberg v1498663; escort 70-h22PT-021766; fabarm stf pm044643; Mossberg 835 UM 0035101; beretta xa246402; Taurus hz6945; Remington ras088282; mlr- 1; Remington 870 ab772727m; Benelli Supernova V1136420D; benelli bs038708y20; benelli y187997w; browning 43606; huglu 21c0136; blackwater x20204896; huglu 20c8243; benelli ch060506p; mossberg v1608571; Taurus FT5794; Mossberg V1548886; benelli m0109404f; Cricket 25152529; mosberg af0076743; beretta st08366r; fabarm pm046156; sbr 21g 28540; fabarm pm045814; Taurus ada 798729; tvsircons kil71126; Blaser 7b00972; beretta dt12322w; beretta ta047019; Mossberg 930af0100804; beretta xa248812; mossberg 94r 0021382; huglu 20s9478; Huglu 22X5777; Huglu 22V0464; Mossberg V1753091; Antonio zoli 254379; utas ut14p00204; arm san 59-h22yd-000722; beretta n71167s; beretta dt20201 w; Beretta UGO3542A; Benelli F399916S; Huglu 20S18798; Maverick mv0989070; Huglu 21C0105; fort 205 m 09217; Marlin 444xlr с/н: 93233537; Форт 12-РМ № ВІ064712; Форт 12-РМ № ВІ082890; Форт 9Р № ВІ069133, а також боєприпаси до вказаної зброї. Придбана зброя була оформлена на ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 ;

- спеціальні пристосування (аксесуари) до вогнепальної зброї для оптимізації стрільби (зокрема, оптичні приціли, коліматорні приціли, засоби вимірювання відстані до цілі, ліхтарі для зброї, магазини, тощо);

- військову амуніцію (кобури, розвантажувальні жилети, ліхтарі, рюкзаки, палатки, спальні мішки, тощо);

- комплекти військової форми, засоби індивідуального захисту (бронежилети, каски) для всіх учасників "ОБП";

- засоби тактичної медицини;

- автотранспорт і мотоциклетний транспорт для пересування учасників формування.

За вищевикладених обставин, протягом 2022-2024 років ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ними, створила не передбачене законами України воєнізоване формування "Оперативно-бойовий підрозділ", брала у ньому участь. При цьому, не передбачене законами України воєнізоване формування "Оперативно-бойовий підрозділ" мало організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, в ньому проводилась військова та фізична підготовка його учасників.

14.10.2024 року ОСОБА_10 затриманий в порядку ст.ст.615, 208 КПК України.

15.10.2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.260 КК України.

15.10.2024 року старший слідчий в ОВС СУ УСБ України в Одеській області ОСОБА_43 звернувся до суду з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_44 , клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, а також існуванням ризиків того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволення клопотання органу досудового розслідування та підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 12.11.2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри, існування ризиків, врахував данні про особу підозрюваного, характер інкримінованого останньому злочину та тяжкість можливого покарання, у разі визнання винуватим.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, або визначити розмір застави, в тому разі якщо суд не знайде підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри та ризиків.

Апеляційний розгляд проведено без участі підозрюваного, однак його захист забезпечено захисником, який не просив забезпечити участь підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ухвала містить достатнє мотивування прийнятого рішення, з посиланням на всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, апеляційним судом встановлено таке.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_10 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що долучені до клопотання, підтверджують наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_10 , а саме:

- протоколами допитів свідка ОСОБА_28 від 19.07.2024 року, 20.07.2024 року, 22.07.2024 року, 24.07.2024 року;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_45 від 19.07.2024 року, 20.07.2024 року;

- рапортом 7 управління ДВКР СБ України від 03.08.2024 року;

- протоколом огляду Інтернет сервісу «teletype» від 23.08.2024 року;

- протоколом огляду речей, документів, флеш накопичувачів, комп`ютерних даних та іншої техніки від 27.08.2024 року;

- протоколом огляду від 20.08.2024 року;

- протоколом огляду речей та документів від 21.08.2024 року;

- трьома протоколами огляду цифрової інформації у вільному доступі за технологією «Берклі» від 24.08.2024 року;

- протоколом огляду речей, документів, флеш накопичувачів, комп`ютерних даних та іншої техніки від 16.08.2024 року;

- листом ТОВ «Центр стрілецької підготовки «Одеса» (вх № 9335 від 08.08.2024 року);

- висновком експерта УНДІСТЕ СБУ № 277/1 від 14.05.2024 року;

- висновком експерта УНДІСТЕ СБУ № 300/1 від 19.07.2024 року;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом за результатами проведення НСРД № 17/7/2-11834 від 07.09.2023 року та інш. докази, долучені до клопотання органу досудового розслідування.

Вказані докази в повній мірі враховані слідчим суддею та вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра про можливу причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обставин, які свідчать про існування передбачених ст.87 КПК підстав для визнання доказів недопустимими, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази та на даний час встановлюються, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрювана можливо вчинила інкримінований їй злочин і ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Колегія суддів звертає увагу, що остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Що стосується обґрунтованості ухвали в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів наголошує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Комітет міністрів Ради Європи та Європейський комітет з питань запобігання катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню зазначають: відповідальним за велику кількість осіб, яких держава тримає під вартою, є загальний світогляд працівників правоохоронних і судових органів (Рішення ЄСПЧ «Сукачов проти України»).

Європейські комітети рекомендують: зменшувати до мінімуму застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового слідства; якнайширше застосовувати альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи; ретельно описувати обставини, за яких може бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дотримання таких стандартів є важливим питанням для нашої держави, оскільки безпосередньо впливає на перспективу членства в ЄС, авторитет України на міжнародній арені та цивілізований шлях розвитку країни загалом.

Водночас, слід звернути увагу, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

Таким чином, слід вважати, що запобіжний захід має бути обрано/продовжено із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваного, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_10 на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.260 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний, розуміючи тяжкість можливого покарання може вдатися до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним, враховуючи той факт, що підозрюваний являється громадянином іншої держави.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК), апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків та інших учасників, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд вважає цілком можливим вчинення підозрюваним дій, передбачених п.2 ч.1 ст.177 КПК, а саме може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки остання за версією слідства перебував у складі воєнізованого формування, що могло завдати реальної шкоди обороноздатності нашої держави.

Враховуючи конкретні обставини даної справи та суть пред`явленої підозри, колегія суддів констатує про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Загально відомим є факт, що на території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022, дію якого було продовжено до теперішнього часу. Воєнний стан введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та повномасштабним вторгненням на територію України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» №2198-IX, внесені зміни стосовно застосування запобіжних заходів.

Так, ст.176 КПК доповнено частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті». Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК встановлює вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Отже, внесенням згаданих змін законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбачених ст. 260 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження Кримінального кодексу України.

Таким чином, в умовах введеного на території України воєнного стану, до ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.260 КК, може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, що регламентовано положеннями ч.6 ст.176, ч.4 ст.183 КПК.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суди здійснюючи кримінальне провадження, в тому числі, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження мають застосовувати і керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.260 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту стосовно того, що законодавцем визначено право, а не обов`язок суду щодо не визначення розміру застави в кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ст.260 КК України.

Водночас оцінюючи можливість визначення застави, колегія суддів враховує, що в даному кримінальному провадженні, злочин у вчиненні якого оголошено підозру ОСОБА_10 , пов`язаний з участю підозрюваного у створеному не передбаченому законами України воєнізованому формуванні, метою створення якого було здійснення його учасниками сприяння військовим РФ в окупації території міста Одеси, у тому числі шляхом вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами, а також подолання спротиву Сил оборони України іншими діями і засобами військового характеру та подальших незаконних дії по захопленню влади в м. Одесі.

Враховуючи характер інкримінованих підозрюваному дій, з метою нівелювання існуючих ризиків, зокрема переховування підозрюваного від суду та незаконного впливу на свідків, колегія суддів вважає, що на початковій стадії досудового розслідування, існують достатні підстави для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки на даній стадії саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

НОМЕР_1 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року, якою в кримінальному провадженні №0000693 від 08.05.2024 року, підозрюваному ОСОБА_46 ( ОСОБА_9 ) ОСОБА_47 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4