Справа № 573/1865/24
Номер провадження 1-кп/573/207/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 рокум. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000310 від 05 липня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, до Білопільського районного суду Сумської області надійшов 23 вересня 2024 року.

Ухвалою судді від 24 вересня 2024 року призначено підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Інші учасники процесу проти призначення судового розгляду не заперечували.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не прибули, подали заяви про його проведення без їх участі, кримінальне провадження просили призначити до судового розгляду.

Кримінальне провадження підсудне Білопільському районному суду Сумської області згідно з правилами підсудності, передбаченими ст. 32 та ст. 33 КПК України.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення відсутні.

Отже, кримінальне провадження може бути призначено до судового розгляду.

Судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні, так як підстав для проведення судового розгляду в закритому провадженні немає, слідчим суддею під час досудового розслідування не приймались такі рішення.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають, що особистого зобов`язання для ОСОБА_4 буде достатньо.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, 05 липня 2024 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України (а. п. 106-109).

07 липня 2024 року йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 02 вересня 2024 року включно без визначення застави (а. п. 125-129).

Ухвалою слідчого судді від 29 серпня 2024 року ОСОБА_4 запобіжний захід продовжений до 27 вересня 2024 року включно без визначення застави (а. п. 42-44).

Підставами обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою були: обґрунтованість оголошеної підозри та доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у виненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 1, 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Оскільки на етапі проведення підготовчого судового засідання у кримінальному проваджені не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, тому суд вважає, що із доданих до клопотання матеріалів вбачається, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 4 ст. 296 КК України має місце та на цьому етапі підтверджується достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні прокурора. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадженні відсутні.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, за яким ОСОБА_4 пред`явлена підозра, є тяжким і за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваного та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду, продовжити злочинну діяльність.

Також суд зазначає, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням вогнепальною зброї, до якої має безперешкодний доступ.

ОСОБА_4 може незаконно вплинути на потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та свідків, продовжити злочинну діяльність та переховуватися від суду.

Зважаючи на ступінь тяжкості інкримінованого ч. 4 ст. 296 КК України злочину, його суспільну небезпеку, обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що наведені обставини свідчать про актуальність та тривалість ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти їм більш м`якими запобіжними заходами.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Прокурор просив не визначати ОСОБА_4 заставу.

Суд зазначає, що випадки, при наявності яких можна не визначати розмір застави, чітко визначені частиною 4 ст. 183 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Але прокурор не надав суду доказів на підтвердження того, що існує хоча б одна обставина із зазначених вище, яка б давала підставу не визначати обвинуваченому розмір застави.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Також під час підготовчого провадження вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Прокурор вважає, що на цей час в судове засідання необхідно викликати потерпілих, обвинуваченого, захисника.

Інші учасники процесу з пропозицією прокурора погодилися.

Окрім того, на теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ "Сумський слідчий ізолятор".

Згідно з п. 4-1 ч. 1, ч. 2 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене вище, враховуючи наявність у суду технічних можливостей для проведення судових засідань в режимі відеоконференції, а також те, що в Україні введений воєнний стан, у зв`язку з чим конвоювання осіб, які утримуються під вартою, до Білопільського районного суду Сумської області не здійснюється, оскільки суд знаходиться в 6 кілометрах від державного кордону з країною-агресором, а територія Білопільської громади піддається щоденним обстрілам, тому судові засідання у справі необхідно проводити в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314 - 316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Білопільського районного суду Сумської області на 10:00 годину 07 жовтня 2024 року.

Проведення судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 .

Судові засідання проводити у дистанційному судовому провадженні (у режимі відеоконференції) під час трансляції з приміщення ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з участю обвинуваченого ОСОБА_4 .

Доручити ДУ «Сумський слідчий ізолятор» виконання передбачених ч. 4 ст. 336 КПК України дій, необхідних для проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Зобов`язати уповноважену службову особу ДУ «Сумський слідчий ізолятор» встановити особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки, перебувати поряд з ним до закінчення судового засідання.

Після закінчення судового засідання розписку про вручення обвинуваченому пам`ятки про права та обов`язки повернути Білопільському районному суду Сумської області.

Продовжити обвинучаченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 листопада 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок UA0008869, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава, ПІБ особи, за яку вносить застава.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за першим викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу прокурора чи суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя