Справа № 455/2535/24
Провадження № 1-в/455/46/2024
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2024 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання начальника Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про приведення вироку Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 09 березня 2023 року у відповідність до Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відносно засудженогоОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2024 начальник Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним поданням відносно засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого подання покликається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , засуджений 20.12.2022 вироком Галицького районного суду м. Львова за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 15 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, за частиною 2 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та частиною 4 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2022 більш суворим за даним вироком, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Згідно статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (роки) роки, згідно частини 1 статті 76 КК України зобов`язаний періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Даний вирок був змінений ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.03.2023 в частині призначення покарання, та ОСОБА_5 вважається засуджений за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, за частиною 2 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та на підставі частини 4 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2022 більш суворим за даним вироком, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, згідно статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (роки) роки, з покладенням обов`язків згідно частини 1 статті 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок набрав законної сили 09.03.2023.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

Згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2022 та ухвали Львівського апеляційного суду від 09.03.2023, вбачається що діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій особі на суму, що станом на момент вчинення крадіжки, складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн).

Також, як вбачається з вироку Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2022, на підставі частини 4 статті 70 КК України було приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2022, згідно якого діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій особі на суму, що станом на момент вчинення крадіжки, складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн).

Крім того, як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Львова суду від 13.05.2022, на підставі частини 4 статті 70 КК України було приєднано покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2021, згідно якого діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій особі на суму, що станом на момент вчинення крадіжки, складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн).

Таким чином, на ОСОБА_5 засудженого за частиною 2 статті 185 КК України, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 15 КК України, частиною 1 статті 70 КК України, частиною 4 статті 70 КК України, розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, карність якого законом усунена.

В зв`язку з викладеним, орган пробації звернувся з поданням про приведення вироку Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2022 та ухвали Львівського апеляційного суду від 09.03.2023 у відповідність до Закону України № 3886-IX від 18.07.2024.

В судовому засіданні начальник Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 подання підтримала та просила таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про розгляд подання повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, щоОСОБА_5 був засуджений 20.12.2022 вироком Галицького районного суду м. Львова, який був змінений ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.03.2023, набрав законної сили 09.03.2023, у справі №461/5376/19, за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, за частиною 2 статті 185 КК України до 4 років позбавлення, на підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та на підставі частини 4 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2022 більш суворим за даним вироком, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, згідно статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (роки) роки, з покладенням обовязків згідно частини 1 статті 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно даного вироку,ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду потерпілим особам на суму, що станом на момент вчинення крадіжок червень вересень 2019 року, складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З 08.05.2023 ОСОБА_5 перебуває на обліку Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Положеннями частини 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення й розтрату чужого майна (статті 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У постанові від 07.10.2024 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до статті 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподаткованого мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподаткованих мінімума. У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 неоподаткованим мінімумам, здійснюється виходячи з розміру неоподаткованих мінімумів, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1. статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 гривню, відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становили 960,5 гривень.

Згідно вищевказаного вироку суду від 20.12.2022 та ухвали суду від 09.03.2023 вартість заподіяної матеріальної шкоди не перевищує 1921,00 гривню.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 3 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом.

Згідно частини 2 статті 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 вчинив крадіжки, за якими заподіяв матеріальну шкоду потерпілим особам на суму, що станом на момент їх вчинення була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ настає кримінальна відповідальність, вчинене ним діяння на даний час не є кримінально караним, тому суд приходить до висновку про задоволення подання та необхідність звільнення ОСОБА_5 від призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 09 березня 2023 року покарання, на підставі частини 2 статті 74 КК України.

При цьому суд саме звільняє засудженого від покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, на стадії його виконання.

Керуючись статтею 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про приведення вироку Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 09 березня 2023 року у відповідність до Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відносно засудженогоОСОБА_5 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного йому вироком Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2022, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.03.2023, за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 КК України, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння, за яке він був засуджений (декриміналізацією).

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1