СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6524/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003847 від 03.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003847 від 03.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 162 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003847 від 03.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 162 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб діючи за попередньою змовою 02.11.2023 року приблизно о 17 год. 30 хв. здійснили напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним із загрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, в умовах воєнного стану, поєднаний з проникненням до житла, що за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого останні заволоділи золотими прикрасами та двома тепловізорами.

Крім того, 08.11.2023 року приблизно о 08 год. 00 хв. в період дії воєнного стану група осіб діючи за попередньою змовою таємно проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з будинку викрали майно належне ОСОБА_5 .

А також, 12.04.2024 року приблизно о 06 год. 10 хв. група осіб діючи за попередньою змовою в період дії правового режиму воєнного стану здійснили напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним із застосуванням насильства та загрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, поєднаному з проникненням до житла, що адресою: АДРЕСА_3 та заволоділи майном належним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім цього, 15.05.2024 року приблизно о 02 год. 40 хв. група осіб діючи за попередньою змовою, непомітно проникли до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та коли були помічені завдали тілесних ушкоджень власникам ОСОБА_8 та ОСОБА_9

31.05.2024 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. група осіб діючи за попередньою змовою, в період дії воєнного стану, здійснила напад пов`язаний з проникненням до житла, що за адресою: АДРЕСА_4 , де із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого ОСОБА_10 заволоділи грошовими коштами, документами та іншим майном належним потерпілому ОСОБА_10 .

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, при перегляді відеозаписів з камер відеоспостереження встановлено, що група осіб під час можливого проведення розвідки перед вчиненням розбійного нападу на ОСОБА_10 , використовувала автомобіль «Renault Duster» Vin: НОМЕР_9 р.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, власником якого є ОСОБА_11 , та відповідно до вказаних матеріалів, у дні проведення розвідки даний автомобіль заїжджав на АЗС «Avantage7», що за адресою: АДРЕСА_5 , де з заднього сидіння автомобіля виходив чоловік зовні схожий на ОСОБА_12 , та останній на АЗС купував три кави.

Також в ході досудового розслідування отримано відеозаписи з камер інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики Київської області та інших камер відеоспостереження встановлено, що в дні розвідки автомобіль Renault Duster» Vin: НОМЕР_9 р.н.з. НОМЕР_1 , на інших реєстраційних номерних знаках (навісах) їздили з АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування допитано як свідка ОСОБА_13 , який повідомив що 31.05.2024 року він перебував у себе на подвір`ї що за адресою: АДРЕСА_6 приблизно о 10:30 він почув що хтось біжить у його під парканом де розташовані хащі та болото та в подальшому коли він виглянув через паркан то побачив трьох чоловіків у камуфльованому одязі, які бігли зі сторони городів в напрямку проїжджої частини вул. Дяченка,

Крім цього в ході проведення впізнання з ОСОБА_13 , останній впізнав ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 як осіб які пробігали неподалік його домоволодіння 31.05.2024 року одягнуті в камуфльований одяг.

Під час проведення аналізу мобільних з`єднань які було вилучено під час тимчасового доступу у операторів зв`язку встановлено, що в період вчинення вищевказаних злочинів мобільні телефони ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 перебували за домашніми базовими станціями, та в цей час у останніх відсутні з`єднання (що може свідчити про те що останні з метою конспірації залишали мобільні телефони вдома). Також відповідно до аналізу з`єднань в день придбання автомобіля Renault Duster» Vin: НОМЕР_9 р.н.з. НОМЕР_1 на якому проводилась розвідка перед вчиненням розбійного нападу на ОСОБА_10 , 27.06.2023 року з м. Бобровиця Чернігівської області до м. Києва їздили в один час ОСОБА_11 та ОСОБА_16 .

Крім того відповідно до вказаного аналізу наявні з`єднання між ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , ОСОБА_12 ОСОБА_11 ; ОСОБА_17 та ОСОБА_11 ; ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в тому числі в дні вчинення злочинів, напередодні вчинення злочинів та після вчинення злочинів.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень ймовірно причетні особи, які перебувають у тісному зв`язку з ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання доручення слідчого, оперативними працівниками УКР ГУНП в Київській області встановлено, що ОСОБА_12 має у користуванні мотоцикл «SHINERAY XY150-17» Vin: НОМЕР_2 р.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль «SKODA OCTAVIA» Vin: НОМЕР_4 р.н.з. НОМЕР_5 , автомобіль «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» Vin: НОМЕР_7 р.н.з. НОМЕР_8 .

Відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційних систем МВС України встановлено, що автомобіль «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , належить ОСОБА_21 , яка є дружиною ОСОБА_12 .

Так, на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 19.09.2024 року проведено обшук автомобіля марки «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_12 , в ході якого вилучено зазначений транспортний засіб, під час обшуку якого встановлено дійсний факт користування вказаним автомобілем, що може свідчити про те, що вказаним транспортним засобом ОСОБА_12 користувався також і під час вчинення кримінальних правопорушень та/або для підготовник їх вчинення.

19.09.2024 року зазначений транспортний засіб, разом з ключами від нього визнано речовим доказом та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання затриманих транспортних засобів.

19.09.2024 року ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, а саме: нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_12 19.09.2024 року затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Також під час здійснення досудового розслідування встановлено, що автомобілем марки «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , підозрюваний ОСОБА_12 , користувався на постійній основі, фактично будучи його власником, тим самим приховуючи від правоохоронних органів свої статки здобуті злочинним шляхом, які незаконно отримувалися від вчинення майнових злочинів.

В органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що перелічені вище речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також кошти здобуті протиправним шляхом у зв`язку з вимагання та отримання неправомірної вигоди.

Разом з тим, вилучені предмети та інші речі містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку вище викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного орган досудового розслідування просить слідчого суддю накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, що вилучене в ході проведення обшуку, а саме на автомобіль «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , ключів запалювання до вказаного автомобілю, що належать ОСОБА_21 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у клопотанні.

Третя особа, стосовно майна якої вирішується питання про арешт у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Жодних клопотань на адресу суду не надходило.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що неприбуття у судове засідання третьої особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області, знаходиться кримінальне провадження за № 0003847 від 03.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 162 КК України.

Постановою начальника відділу СУ ГУНП в Київській області від 02.07.2024 року про призначення групи слідчих місцем проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0003847 від 03.11.2023 року визначено місцезнаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП - Святошинський район міста Києва (м. Київ, вул. Святошинська, 2А).

Уході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арештуна майно, яке було вилучено 19.09.2024 року в ході обшуку з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучено під час обшуку, який відбувся 19.09.2024 року. Обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, про що свідчить протокол обшуку від 19.09.2024 (а.с. 13-19, том 2).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року (справа №759/18084/24) надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , з метою виявлення та вилучення речей та документів, які мають суттєве значення для кримінального провадження (а.с. 8-12, том 2).

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області від 19 вересня 2024 року про визнання речових доказів, вилучений під час обшуку автомобіль марки «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , ключі запалювання до вказаного автомобілю, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003847 від 03.11.2023 року. Постановлено автомобіль марки «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 та ключі запалювання до вказаного автомобілю скерувати на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів (а.с. 37-39, том 2).

Пунктом 7 частини 1 статті 131 КПК України визначено арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання прокурора обґрунтовувалось тим, що метою накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до наявних в матеріалах справи доказів слідчим суддею встановлено, що автомобілем марки «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 користувався підозрюваний ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як було встановлено слідчим суддею, вилучений в ході обшуку 19.09.2024 року автомобіль марки «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , який відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційних систем МВС України належить ОСОБА_21 , яка є дружиною ОСОБА_12 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003847 від 03.11.2023 року.

Крім того, слідчий суддя вважає, що автомобіль «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 та ключі запалювання до вказаного автомобілю містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, оскільки є висока вірогідність того, що вищезазначене майно набуте кримінально протиправним шляхом, а відтак воно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ч. 5 ст. 171 ЦПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, майно було вилучено у ході обшуку 19.09.2024 року,

Клопотання направлено до суду засобами поштового зв`язку 20.09.2024 року, що вбачається із поштового конверту, в якому дане клопотання надійшло до суду.

Відтак, вимоги ч. 5 ст. 171 ЦПК України дотримано.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зважаючи на наведені норми українського процесуального законодавства, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дослідивши матеріали поданого клопотання, проаналізувавши доводи та заперечення учасників судового засідання щодо необхідності накладення арешту на майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором доведено як необхідність арешту, так і наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003847 від 03.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 162 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 19.09.2024 року в ході обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, а саме: на автомобіль «MITSUBISHI L 200» Vin: НОМЕР_10 р.н.з. НОМЕР_6 , ключів запалювання до вказаного автомобілю, що належать ОСОБА_21 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1