УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 731/151/23

провадження № 51-4496 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року,

встановив:

Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а ОСОБА_4 - негайно звільнити на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

- суд апеляційної інстанції повинен був застосувати норми закону України №3886-ІХ, яким його діяння було декриміналізоване, та негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти;

- на етапі досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції було грубо порушене право на захист ОСОБА_4 , оскільки не було забезпечено захисника під час затримання підозрюваного, його допиту та під час обрання запобіжного заходу;

- ОСОБА_4 страждає психічними розладами, є ветераном російсько-української війни, що підтверджується письмовими доказами, а саме показаннями свідків, які були досліджені судом апеляційної інстанції, однак залишені без належної уваги без будь-якого обґрунтування, чим було також порушено право на захист ОСОБА_4 , що свідчить про несправедливість судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

У поданій касаційній скарзі захисник зазначає про незаконність вироку суду першої інстанції, однак не звертає уваги, що зазначений вирок не був переглянутий судом апеляційної інстанції в порядку апеляційної процедури, відтак предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу, як така, що може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням вищевказаного, доводи касаційної скарги щодо порушень, допущених на етапі досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції про порушення права на захист ОСОБА_4 , незабезпечення захисника під час затримання підозрюваного, його допиту та під час обрання запобіжного заходу не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Крім того, доводи касаційної скарги про необхідність застосування судом апеляційної інстанції норми закону України №3886-ІХ, яким діяння ОСОБА_4 було декриміналізоване, та негайного звільнення останнього з-під варти, Суд вважає неспроможними з з огляду на те, що вказане питання вирішується під час розгляду апеляційної скарги по суті, проте колегією суддів Чернігівського апеляційного суду в ухвалі від 27 серпня 2024 року вирішувались процедурні питання, пов`язані із можливістю відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, в ході перевірки яких постановлено рішення про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги на підставі ст. 399 КПК України.

Щодо доводів касаційної скарги про невзяття судом апеляційної інстанції до уваги показань свідків про те, що ОСОБА_4 страждає психічними розладами, є ветераном російсько-українсько війни, що, на думку сторони захисту, свідчить про несправедливість судового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на таке.

Зокрема, відповідно до практики ЄСПЛ здійснення поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів дії, у тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.

Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення; для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

У силу п.4 ч.3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається із вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року, ОСОБА_4 був присутній у судовому засіданні, в якому даний вирок ухвалювався. Крім того, у вироку зазначено, що він може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

При цьому, із ухвали Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року вбачається, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла лише 11 червня 2024 року, та суд апеляційної інстанції за результатами розгляду поданого клопотання про поновлення строку не знайшов підстав для його задоволення, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважила, що:

- доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчили про поважність пропуску цього строку, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 був присутнім в судовому засіданні, йому були роз`яснені строки та порядок оскарження судового рішення головуючим по справі суддею, після проголошення вироку суду ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, до вступу вироку в законну силу він перебував на волі та мав можливість скористатися допомогою захисника та вчасно оскаржити судове рішення;

- будь-яких доказів незадовільного стану здоров`я ОСОБА_4 апелянтом не було надано, а факт участі ОСОБА_4 у бойових діях суд апеляційної інстанції не вважав підтвердженням наявності у останнього психічних розладів та не визнав підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку більш ніж через рік після його ухвалення;

- наявні у матеріалах кримінального провадження дані щодо стану здоров`я обвинуваченого на переконання колегії суддів апеляційного суду свідчили про те, що ОСОБА_4 у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває та за медичною допомогою не звертався.

З урахуванням наведеного колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисником ОСОБА_5 не зазначені, що, відповідно до положень ст. 399 КПК України, слугувало підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

З наведеним погоджується і колегія суддів Верховного Суду та зазначає, що доводи касаційної скарги про невзяття до уваги судом апеляційної інстанції факту наявності у ОСОБА_4 психічних розладів та участі його у бойових діях не знайшли свого підтвердження, оскільки, як вбачається із ухвали суду апеляційної інстанції, такі мотиви взяті до уваги судом апеляційної інстанції, проте за результатами їх перевірки визнані колегією суддів суду апеляційної інстанції такими, що не підтверджують причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження у понад 1 рік з моменту ухвалення вироку.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника не містить доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2