Провадження № 1-кс/686/9386/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000491,

встановив:

07.11.2024 р. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 06.11.2024 р., у ході проведення обшуків, було тимчасово вилучене у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зокрема, на вилучені, під час проведення, у період часу з 07 год. 42 хв. до 10 год. 16 хв. 06.11.2024 р., обшуку у домоволодінні, що АДРЕСА_1 : мобільний телефон марки «Ergo», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-картками оператора мобільного телефону «Vodafone» із маркуванням - НОМЕР_3 та «Київстар» із маркуванням НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Sigma», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , із сім-карткою оператора мобільного телефону «Київстар» № НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», модель М1810FGL; планшет марки «Redmi», модель: НОМЕР_8 ; банківську картку банку «Ощадбанк» з № НОМЕР_9 , банківську картку банку «Пумб» із № НОМЕР_10 , дві банківські картки банку «ПриватБанк» із № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M13», s/n НОМЕР_13 , IMEI 1: НОМЕР_14 , ІМЕІ 2: НОМЕР_15 , із сім-картками мобільного зв`язку № НОМЕР_16 та № НОМЕР_17 , які належать ОСОБА_3 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 13», ІМЕІ 1: НОМЕР_18 , ІМЕІ 2: НОМЕР_19 , із сім-картками «Київстар» № НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_4 ; шість сім-карток абонентів мобільного зв`язку - три «Київстар», із маркуванням № НОМЕР_21 ,№ НОМЕР_22 , № НОМЕР_23 , та три «Vodafone», із маркуванням № НОМЕР_24 , № НОМЕР_25 , № НОМЕР_26 ; мобільний телефон марки «Fly», ІМЕІ 1: НОМЕР_27 , ІМЕІ 2: НОМЕР_28 ; мобільний телефон марки «Nomi», ІМЕІ 1: НОМЕР_29 , ІМЕІ 2: НОМЕР_30 ; карту пам`яті формату «Micro SD», об`ємом 32 гб.; банківську картку «Монобанку» № НОМЕР_31 ; аркуш паперу, з написом «n: НОМЕР_32 , L: ІНФОРМАЦІЯ_1 »; мобільний телефон марки «Sigma», IMEI 1: НОМЕР_33 , ІМЕІ 2: НОМЕР_34 , із сім-картами мобільного зв`язку № НОМЕР_35 та № НОМЕР_36 , які належать ОСОБА_3 , а також на вилучені, під час проведення, у період часу з 10 год. 30 хв. до 10 год. 39 хв. 06.11.2024 р., обшуку в автомобілі марки та моделі «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_37 , у ОСОБА_4 : банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_38 та «Приват Банк» № НОМЕР_39 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно, як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні № 0000491, досудове розслідування у якому здійснюється по фактам вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна, яке, очевидно, в ході обшуків не оглядалось, речовими доказами, в якій також відсутня належна аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що до клопотання не було долучено будь-яких матеріалів, на підтвердження факту використання вилученого в ході обшуку майна, саме при виконанні певною особою об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, з метою підтвердження зазначеного прокурором факту про використання вилученого майна саме, як знаряддя кримінального правопорушення. З огляду на те, що докази перерахування грошових коштів з банківських рахунків орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на банківські платіжні картки, які лише пов`язані з рахунками, що належать держателям карток, проте власником таких карток є банки-емітенти, що випустили картки.

Окрім того, прокурор у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном комп`ютерно-технічних експертиз, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що всі вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі та документи мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР (на 2 арк.), а також копії: 2 ухвал слідчих суддів про надання дозволу на проведення вищезазначених обшуків (на 2 арк., 1 з ухвал не в повному обсязі); 2 протоколів обшуку (на 8 арк.); постанови про визнання речовими доказами (на 2 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, в тому числі й на підтвердження того, що всі, із вилучених в ході проведення вказаного обшуку, речі та документи, мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурором до клопотання долучено не було.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету їх ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000491, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя