Справа № 467/1452/24
Провадження № 1-кс/467/182/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2024 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі №467/1452/24, кримінальному провадженні №0000087 від 26.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 перебуває зазначена справа.

07.10.2024 року суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід у даному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2024 року, який набрав законної сили 29.03.2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вказаний вирок ухвалено під головуванням судді ОСОБА_3

12.08.2024 року у ОСОБА_4 виник прямий умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного за вироком суду від 27.02.2024 року. Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суддя вважає, що не може розглядати дане кримінальне провадження , оскільки у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті по кримінальному провадженні №0000087 від 26.08.2024 року міститься посилання на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2024 року, ухвалений під її головуванням. Дана обставина, на думку судді, може викликати сумнів в учасників провадження щодо неупередженості судді.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви про самовідвід судді, до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. Їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід судді.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні цієї заяви, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наведений перелік підстав для заявлення відводу чи самовідводу судді є вичерпним.

Для відводу (самовідводу) судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини зазначив, що безсторонність суду, зазвичай, означає відсутність упередженості й включає в себе суб`єктивний та об`єктивний критерії. Визначаючи суб`єктивну складову вказаного поняття, ЄСПЛ у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказав, що в процесі об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі, при цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. Таким чином, критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його об`єктивності.

Об`єктивну складову категорії «безсторонній суд» Європейський суд з прав людини визначив у справі «Фей проти Австрії», зазначивши, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено й гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, що можуть бути встановлені та змусити сумніватися в неупередженості судді. В рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» ЄСПЛ констатував необхідність визначення в кожній окремій справі, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, яка свідчить про небезсторонність суду.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вказаний вирок ухвалено під головуванням судді ОСОБА_3 .

Частиною 2 ст. 389 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000087 від 26.08.2024 року містить посилання на те, що ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання за вказаним вироком, не з`явившись до визначеного органом пробації місця відбування покарання у виді громадських робіт в період 12.08.2024 по 30.09.2024 року. Тобто події та обставини, зазначені в обвинувальному акті, виникли вже після ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2024 року. Сам вирок набрав законної сили 29.03.2024 року та обставини, встановлені цим вироком, не потребують додаткової оцінки судом в межах даного кримінального провадження.

Таким чином, підстави для сумнівів у тому, що суддя ОСОБА_3 виявлятиме та підтримуватиме високі стандарти поведінки під час розгляду цього кримінального провадження і буде розглядати його неупереджено, об`єктивно, законно та справедливо відсутні. Отже, обставин, що виключають участь судді у кримінальному проваджені (стаття 75 Кримінально процесуального кодексу України), в даному конкретному випадку виходячи із поданої заяви не встановлено.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суддя

у х в а л и в :

У задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі №467/1452/24 у кримінальному провадженні №0000087 від 26.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1