Справа №589/4177/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/955/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно якої, останній просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, призначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зарахувавши в строк відбування покарання повністю відбуте покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року, за правилами ст. 72 КК України.

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до цього покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 19 листопада 2023 року по 19 січня 2024 року включно за правилами ст. 72 КК України з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування вартості проведення експертизи в розмірі 1 233 грн. 12 коп.

Арешт майна, накладений ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2023 року, скасовано.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про те, що призначене йому покарання є за розміром явно несправедливим через свою суворість.

Так, суд ухвалюючи вирок не врахував обставини, які пом`якшуються покарання, а саме визнання обвинуваченим вини у повному обсязі, щире каяття. Також останній має незадовільний стан здоров`я та через відсутність доходу не має можливості відшкодувати потерпілим завданих збитків.

Інші учасники апеляційні скарги на вирок не подавали.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно якої вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим. Призначаючи покарання, суд врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема й добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, молодий вік обвинуваченого та те, що покарання має бути спів мірним та адекватним характеру вчинених дій та їх небезпечності, призначивши за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі встановленої санкцією вказаної статті.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 14 жовтня 2022 року о 20 год. 42 хв. ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні кафе «Макс», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виявив під столом рюкзак чорного кольору, який ОСОБА_10 , залишив без нагляду. У цей час, усвідомлюючи, що вказаний рюкзак є чужою власністю та власника поруч немає, а за діями ОСОБА_8 ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, ОСОБА_8 взяв рюкзак чорного кольору, після чого вийшов з приміщення кафе. Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1793 грн., викравши наступне майно: рюкзак чорного кольору, стандартного розміру, вартістю 685 грн.; шкіряний м`яч для гри у волейбол, червоно-білого кольору, вартістю 390 грн.; портативну систему Nomi Play 2 (ВТ 526) Black, вартістю 718 грн.

Перебуваючи біля кафе «Макс» близько 20 год. 42 хв., ОСОБА_8 відкривши викрадений ним рюкзак, виявив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_1 терміном дії до 20 липня 2026 року, тим самим, незаконно заволодів вказаним паспортом та зник із місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 14 листопада 2023 року близько 08 год. 12 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині Продукти-244» ТОВ «АТБ-маркет», по вул. Робоча, 10-А в м. Шостка Сумської області, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з вітрини вищевказаного магазину викрав наступне майно: напій алкогольний газований «Revo Alko Energy» об`ємом 0,5 л у ж/б, у кількості 2 шт. вартістю 43 грн. 11 коп. (без ПДВ); пряники «Київхліб» з апельсиновою начинкою, у кількості 1 упаковка, вагою 360 г., вартістю 45 грн. 63 коп. (без ПДВ); йогурт «Своя лінія» полуниця - малина 1%, у кількості 1 пакет, вартістю 35 грн. 46 коп. (без ПДВ); сир плавлений «Molendam Julienne 40 %» фольга, у кількості 2 шт. вартістю 16 грн. 65 коп. (без ПДВ); нагетси «Легко!», пакет вагою 500 г, у кількості 1 шт., вартістю 101 грн. 52 коп. (без ПДВ).

Після цього, ОСОБА_8 не проходячи через касу, вийшов із викраденим майном із приміщення магазину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АТБ - маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 302 грн. 13 коп.

Окрім цього, 15 листопада 2023 близько 08 год. 42 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Короленка 33, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з вітрини вищевказаного магазину, викрав наступне майно: консерви шпроти в олії «Даринка», вагою 150 г., в кількості 4 жерстяні банки, вартістю 36 грн. 67 коп. (без ПДВ); каву розчинну «Якобз Монарх» економ. пакування 50 г., у кількості 2 шт., вартістю 61 грн. 67 к. (без ПДВ).

Після чого, ОСОБА_8 , не розрахувавшись за вказаний товар, не проходячи через каси, вийшов із приміщення магазину, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на 270 грн. 02 коп.

Також, 19 листопада 2023 року близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи біля автомийки за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненнями у інше приміщення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинені ворота, оскільки автомийка відкрилася о 09 год. 00 хв., зайшов на територію вказаної автомийки. Після чого, шляхом відчинення дверей, проник до приміщення кімнати відпочинку, яка знаходиться на території вказаної автомийки, де на журнальному столику праворуч від входу до кімнати, помітив кавомашину, яку вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 від`єднав кавомашину від живлення, загорнув її у ковдру, що була на дивані, та вийшов разом з викраденим майном з кімнати.

У той час, коли ОСОБА_8 йшов по території автомийки разом із викраденим майном, він був помічений відвідувачем автомийки - ОСОБА_11 і попереджений про це вголос.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, розуміючи, що з цього моменту він діє відкрито щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_8 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, не зупиняючись покинув територію автомийки разом з викраденим майном і таким чином відкрито заволодів кавомашиною «Coffe Silenzio AEG ELEKTROLUX CS 5000», яка належить ОСОБА_12 вартістю 4833 грн. та ковдрою, яка для потерпілого матеріальної цінності не має, спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 4833 грн.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Розгляд апеляційної скарги було проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_8 виходячи з таких обставин.

Так, про призначення даного провадження до апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 був повідомлений завчасно, у передбачений законом спосіб.

Окрім цього, наявне в матеріалах провадження клопотання обвинуваченого про відкладення попереднього судового розгляду через хворобу, свідчить про обізнаність ОСОБА_8 щодо апеляційного розгляду поданої ним апеляційної скарги.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта обвинуваченого ОСОБА_13 , враховуючи позицію прокурора та захисника, які покладалися на розсуд суду, колегія суддів враховує наступне.

Так, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України» та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_8 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана ним апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`явився, ніяких клопотань чи заяв не надсилав, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд поданої обвинуваченим апеляційної скарги на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року, у відсутність останнього, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеним, враховуючи, також, і те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора, який вважав за необхідне виключити посилання на вчинення ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з декриміналізацією, відповідно до ЗУ № 3886-ІХ, захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та не заперечував проти виключення із вироку суду посилання на вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з декриміналізацією, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З огляду на вищезазначені положення кримінального процесуального закону України, колегія суддів вважає за необхідне скористатися своїм правом на вихід за межі вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що не погіршує становища останнього, оскільки станом на момент апеляційного розгляду набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 14 жовтня 2023 року (за епізодом викрадення майна на загальну суму 1793 грн.), 14 листопада 2023 року (за епізодом викрадення майна на загальну суму 302 грн. 13 коп.), 15 листопада 2023 року (за епізодом викрадення майна на загальну суму 270 грн. 02 коп.).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1342 грн. на 2023 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 2684 грн.

Як убачається з досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 в розмірі 1793 грн. (за епізодом від 14 жовтня 2023 року), потерпілій особі - ТОВ «АТБ маркет» в розмірі 302 грн. 13 коп. (за епізодом від 14 листопада 2023 року), потерпілій особі ТОВ «Вигідна покупка» в розмірі 270 грн. 02 коп. ( за епізодом від 15 листопада 2023 року).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна за епізодом від 14 жовтня 2023 року становила 1793 грн., за епізодом від 14 листопада 2023 року 302 грн. 13 коп., за епізодом від 15 листопада 2023 року 270 грн. 02 коп., тобто вказані суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн., то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України, принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК України, посилання у вироку суду на скоєння обвинуваченим 14 жовтня 2023 року, 14 листопада 2023 року, 15 листопада 2023 року повторного таємного викрадення майна, вчиненого в умовах воєнного стану, підлягають виключенню як такі, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через суворість, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказаних вимог було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких є кримінальним проступком (ч. 3 ст. 357 КК України), а інший тяжким (ч. 4 ст. 186 КК України), особу обвинуваченого, який раніше судимий, переважно за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не має стабільного джерела доходу та утриманців, за місцем мешкання скарг на нього не надходило. Обставини, які пом`якшують покарання, суд визнав: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обтяжуючих покарання обставин, зважаючи на молодий вік обвинуваченого та те, що покарання має бути спів мірним та адекватним характеру вчинених дій та їх небезпечності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 69 КК України, призначивши покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі встановленої санкцією вказаної статті.

Також суд прийшов до обґрунтованого висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, встановленому в санкції ч.3 ст. 357 КК України, з урахуванням вище зазначених обставин.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання. Призначені покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 186 КК України є достатніми і необхідними для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Також переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції, вмотивованість їх висновків з питання призначення обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, останній у поданій апеляційній скарзі не навів.

Таким чином, ураховуючи вищенаведені висновки колегії суддів щодо необхідності виключення із вироку суду посилання на вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що не підпадають під кримінально каранні діяння, передбачені Особливою частиною КК України, а також з огляду на положення, передбачені ч. 2 ст.404, п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягають зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408, 409, 418,419 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року, відносно ОСОБА_8 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2024 року посилання на вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначення йому покарання по цьому закону.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції, у виді 01 року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2022 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, ОСОБА_8 вважати засудженим до покарання у виді 01 року обмеженні волі, зарахувавши в строк відбування покарання повністю відбуте покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2022 року, за правилами ст. 72 КК України.

- за ч. 4 ст. 186 КК України, до покарання, визначеного судом першої інстанції, зі застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 05 років 02 місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2022 року та вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років 03 місяці.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4