Справа № 991/7753/24
Провадження 1-кс/991/7786/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , про повернення майна, в якому адвокат просив суд ухвалити рішення про негайне повернення вилученого телефону Ірhопе 13 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ; НОМЕР_2 , ІМЕІ2; НОМЕР_3 на підставі ч. 6 ст. 173 КПК України, у зв`язку з невиконанням вимог щодо строків винесення ухвали про арешт майна.

У обґрунтування клопотання адвокатом наведено наступне.

В рамках кримінального провадження № 0000094 від 28.01.2023, ОСОБА_3 13.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1 КК України.

13.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук житлового приміщення (квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого, ОСОБА_3 добровільно надав власний мобільний телефон для поверхневого огляду інформації, яка в ньому міститься та пароль доступу. Під час огляду такого телефону встановлено, що в даному мобільному телефоні містяться відомості, які мають значення для кримінального провадження та ознаки того, що решта інформації, що може мати значення, вилучена з відкритих систем пам`яті, тому повне вивчення можливе лише після проведення комп`ютерної технічної експертизи. Таким чином, мобільний телефон Iphone 13 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який використовується ОСОБА_3 було вилучено. Вказаний мобільний телефон у подальшому направлено до ГСУ СБУ для зберігання при матеріалах кримінального провадження.

15.08.2024 старший слідчий в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України майор юстиції ОСОБА_4 подав до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а саме зазначеного мобільного телефону Iphone 13.

Проте, станом на 19.08.2024, з моменту звернення слідчого з клопотанням до суду, пройшло приблизно 105,52 години, а тому, у зв`язку з відсутністю ухвали суду про арешт тимчасово вилученого майна (телефону) протягом встановленого законом строку, на переконання адвоката, наявні правові підстави для повернення власнику вилученого телефону.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання приходить до наступних висновків.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.

Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Водночас нормами КПК України не передбачено можливості звернення до слідчого судді з клопотанням про повернення майна, вилученого в ході проведення обшуку.

Натомість ст. 220 КПК України передбачене право сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, звернутися до слідчого/прокурора із клопотанням про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Окрім того, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 13.08.2024 в рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук, в ході проведення якого, вилучено мобільний телефон ОСОБА_3 .

У подальшому 15.08.2024 старший слідчий в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України майор юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна - телефону Iphone 13.

Станом на час звернення адвоката до суду, судове рішення за результатом розгляду клопотання слідчого не постановлене, що стало підставою для звернення з цим клопотанням.

Із системного аналізу п. 1 ч. 1 ст. 169, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 220 КПК вбачається, що бездіяльність слідчого (детектива) чи прокурора у випадку неповернення тимчасово вилученого майна, за наявності для цього підстав, або при розгляді клопотань, поданих на підставі ст. 220 КПК, полягає саме у невинесенні процесуального рішення у формі постанови.

Водночас із наданих до суду матеріалів не вбачається наявності постанови прокурора про повернення тимчасово вилученого майна, як такого, що вилучене безпідставно, або ухвали слідчого судді чи суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт такого майна.

Натомість, наразі відомо лише про факт звернення органу досудового розслідування до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, однак відомостей про результати розгляду такого клопотання матеріали провадження не містять.

У той же час варто зазначити, що дотримання строків звернення органу досудового розслідування з клопотанням про арешт майна до суду, обґрунтованість клопотання, підстави вилучення мобільного телефону, та інші обставини мають оцінюватися слідчим суддею в межах судового розгляду конкретної справи.

До того ж слід додати, що положення ч.6 ст.173 КПК України встановлюють строк для розгляду клопотання про арешт майна.

Водночас відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК (частина 1 статті 173 КПК). При цьому сплив процесуального строку постановлення ухвали, за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не припиняє необхідності виконати обов`язок розглянути клопотання та не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.

Тобто, з одного боку порушення передбаченого частиною 6 статті 173 КПК строку, є юридичним фактом, з яким закон пов`язує припинення режиму тимчасового вилучення майна (пункт 3 частини 1 статті 169 КПК «Припинення тимчасового вилучення майна»), встановлює обов`язок негайно повернути майно особі, в якої воно було тимчасово вилучене, а з іншого - не є підставою для відмови в арешті майна.

Правові інститути тимчасово вилученого майна (глава 16 КПК) та арешту майна (глава 17 КПК) є пов`язаними, але відносно самостійними, з різними цілями та правовими наслідками. Отже, вирішення питання щодо арешту майна залежить від того, чи має воно значення в кримінальному провадженні, а не від процесуального строку розгляду відповідного клопотання. У протилежному випадку вирішення питання щодо арешту майна (арешт майна чи відмова в арешті майна) залежно від строків розгляду клопотання матиме формальне значення та суперечитиме суті та призначенню правового інституту арешту майна.

Аналогічної правової позиції дотримується і Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду (ухвала від 04.06.2020) у справі № 757/60650/19-к (провадження № 11-сс/991/446/20).

Засада диспозитивної, серед іншого, передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (ч. 2 ст. 26 КПК України).

З цих підстав, враховуючи ту обставину, що адвокатом ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , подане до слідчого судді клопотання про повернення майна, що не передбачено нормами КПК України, таке клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала без розгляду.

Наведені висновки відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, який в рішенні від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» вказав, що «право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги».

Керуючись ст. ст. 3, 7, 220, 169-173, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про повернення майна -повернути особі, яка його подала без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1