Справа №359/6946/24
Провадження №1-кп/359/562/2024
У Х В А Л А

за наслідками проведення підготовчого судового засідання

30 липня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за наслідками проведення підготовчого судового засідання з технічною фіксацією, кримінального провадження №0001225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

розглянувши заявлені клопотання, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.

Окрім цього, прокурор заявив клопотання про заміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній не дотримується умов домашнього арешту та покладених на нього судом обов`язків, в той час, як ризики, передбачені ст. 177 КПК не перестали існувати.

Обвинувачений в судовому засіданні зазначив про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку останнього не має, оскільки він не порушував умови домашнього арешту. Зазначив, що постійно був дома коли приходили працівники поліції для перевірки, а в ті дні його відсутності, про які зазначає прокурор у клопотанні, він можливо не чув, що приходили працівники поліції.

Заслухавши пояснення сторін провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання прокурора, матеріалами кримінального провадження в обсязі, необхідному для розгляду заявленого клопотання, суд приходить до таких висновків.

Зважаючи на те, що інших клопотань в підготовчому судовому засіданні не заявлено, а підстав, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено, є всі підстави для призначення судового розгляду в кримінальному провадженні.

Щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з визначенням відповідних обов`язків.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Враховуючи дану обставину, під тяжкістю покарання яке загрожує обвинувачуваному, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, він може переховуватись від судового слідства, незаконно впливати потерпілого з метою примушування його змінити показання на свою користь, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі проти власності.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що ступінь ризиків, які були встановлені судом, не змінилися. Під впливом тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , він дійсно може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, за неявку до суду без поважних причин до ОСОБА_4 один раз застосовувались заходи примусового приводу, а також згідно з рапортами працівників поліції ОСОБА_4 п`ять разів був відсутній за місцем свого проживання під час перевірки на предмет дотримання обвинуваченим обов`язків цілодобового домашнього арешту.

В той же час, суд приймає до уваги те, що останній має постійне місце проживання та реєстрації, обвинувачений у судовому засіданні зазначив про те, що не порушував умов домашнього арешту, оскільки постійно був дома коли приходили працівники поліції для перевірки, а в ті дні його відсутності, які зазначені у клопотанні, він можливо не чув, що хтось приходив. Окрім того, обвинувачений зазначив, що не має на меті переховуватися від суду та розуміє наслідки неявки на судові засідання виходячи з позиції сторони обвинувачення та зобов`язується не порушувати встановлені судом обов`язки.

Таким чином, враховуючи наявність обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, передбачені КПК України, суд вважає, що прокурором не доведено, що тримання під вартою є виключно тим запобіжним заходом, який зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

В цьому випадку, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити, та, вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження, з урахування того, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, соціальні зв`язки, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці, з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 55-59, 61, 62, 107, 127, 128, 314-316, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Підготовче провадження в кримінальному провадженні закінчити.

Призначити до судового розгляду кримінальне провадження №0001225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - на 13.45 год. 17.09.2024 року.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з обов`язковою участю прокурора, обвинуваченого, його захисника. Про час та місце судового розгляду повідомити потерпілу сторону.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш суворий у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці з визначенням наступних обов`язків: не залишати місяця проживання ( АДРЕСА_1 ); не залишати регіон проживання ( АДРЕСА_2 ) без відповідного дозволу суду; з`являтися на виклики до суду та прокурора; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; повідомити суд про засоби зв`язку; не вживати спиртних напоїв протягом терміну дії обов`язків; не спілкуватись самостійно чи через третіх осіб з потерпілим в кримінальному провадженні.

Надати дозвіл ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на залишення місця проживання для відвідування магазинів для придбання продуктів харчування, Бориспільського міськрайонного центру зайнятості постановки на облік та ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік та проходження ВЛК, - попередньо повідомивши дільничного офіцера поліції за місце проживання про час виходу, перебування та повернення у вказані місця.

Строк дії обов`язків для обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить до 24.00 год. 28.09.2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту протягом семи днів з моменти її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 01.08.2024 року.

Суддя ОСОБА_1