В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011797 від 20 серпня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-09 лютого 2010 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19 червня 2013 року умовно достроково;

-10 липня 2019 року вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

-08 листопада 2022 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України, на 4 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

-18 січня 2023 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та 20 серпня 2016 року близько 01 години 55 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , помітив, що в розташованому поруч кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_10 , відігнуті двері.

У цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , впевнившись у тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та, просунувши руки через грати, проник у приміщення кіоску, звідки таємно викрав майно, а саме: плоди малини, вагою 565 г, закупівельною вартістю 25 гривень 40 копійок; плоди винограду, вагою 07 кг 100 г, закупівельною вартістю 248 гривень 15 копійок; плоди лохини, вагою 02 кг 30 г, закупівельною вартістю 263 гривні 90 копійок; плоди нектарину, вагою 08 кг 800 г, закупівельною вартістю 440 гривень, а всього товару на суму 977 гривень 45 копійок.

Тим самим, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що він ввечері затримався у гостях, вони були на шашликах, вживали алкогольні напої, тому він був вимушений пішки йти додому, оскільки зранку збирався йти на роботу. Він рухався вздовж лінії метро. Потім, біля станції метро «Дарница», він мав намір перейти дорогу та рухатися на масив «Березняки», прийняти душ та йти на роботу. Коли він проходив по вул. Малишка, то побачив, що біля металевого кіоску з фруктами на столі стоїть незнайомий йому чоловік та через отвір на даху дістає з кіоску фрукти. Цей спосіб діставати фрукти йому здався дивним. Однак, він підійшов до чоловіка та попросив продати два грона винограду для мами. Він був обізнаний про вартість винограду на той час, у нього було грошей приблизно на 2 грона. Чоловік дав йому тримати пакет, а сам накладав у нього виноград. Чоловік поклав близько 10 грон і продовжував далі. Він розумів, що в нього немає грошей заплатити за цей товар, однак, не зупиняв дії незнайомця. Потім чоловік несподівано зістрибнув3 зі столу та побіг. Він не розумів, що відбувається, а коли розвернувся назад, то побачив, що до них під`їхав автомобіль з працівниками поліції. Його одразу затримали. Лише згодом він побачив, що біля кіоску стоять ще пакети з фруктами. Під час вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у нього був адвокат, призначений слідчим. В подальшому він не звертався до слідчого із заявами про призначення йому адвоката. Він підписував повідомлення про роз`яснення йому права на захист. Він ніякого кримінального правопорушення не вчиняв, тому просить його виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, однак, його винність підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у кримінальному провадженні доказах.

У судовому засіданні за згодою учасників судового розгляду були оголошені та відтворені на аудіозапису покази потерпілої ОСОБА_10 , які вона надавала у судовому засіданні 31 серпня 2018 року ( а.с.223-227 т.п.2) про те, що в неї біля будинку АДРЕСА_2 був кіоск, це була металева клітка, обгорнута брезентом. Вночі їй зателефонувала охорона «Дитячого світу» та повідомила, що її кіоск пограбували. Вона прийшла до кіоску і побачила раніше незнайомого ОСОБА_6 , чотирьох працівників поліції, зігнуті двері до кіоску та розірваний брезент на криші кіоску. Неподалік стояли пакети з фруктами, також вона виявила, що відсутні ваги. На її запитання ОСОБА_6 відповів, що якби він знав, що вона росіянка, то не брав би речі, казав, що був голодним. ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції повідомили, що ОСОБА_6 разом з іншою особою вчинили крадіжку. Вона робила заяву про крадіжку, документів про наявність ваг у неї не було і працівникам поліції вона їх не надавала.

Крім того, у судовому засіданні були оголошені покази потерпілої ОСОБА_10 , які вона надавала у судовому засіданні 24 червня 2021 року (а.с.96-97 т.п.4) про те, що вона вибачає обвинуваченого, не має до нього претензій. Уточнила, що ОСОБА_6 одразу на місці їй обіцяв відшкодувати кошти за викрадений товар. Працівники поліції не внесли у заяву викрадення ваг, бо сказали, що не бачили їх і документи про їх наявність вона не надала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що на час події він працював поліцейським Дніпровського районного управління охорони в м. Києві. Під час патрулювання разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_18, рухаючись по вул. Дарницький бульвар у напрямку вул. Малишка, вони побачили, що вчиняється крадіжка з кіоску. ОСОБА_18 побачив силует, вибіг з машини та побіг за ним, але не наздогнавши, повернувся. На місці злочину з товаром вони затримали ОСОБА_6 , який не чинив супротив та одразу визнав вину у вчиненні крадіжки. Коли приїхала слідчо-оперативна група, ОСОБА_6 слідчому також повідомив, що вчинив злочин. Він не повідомляв про особу, яка втекла. Згодом до них підійшов чоловік, охоронець з «Дитячого світу», який повідомив, що знає власницю кіоску та за їх проханням їй зателефонував. Коли на місце події приїхала потерпіла, то ОСОБА_6 одразу намагався з нею домовитись, казав, що все їй відшкодує, але вона не погодилась. Споруда, звідки був викрадений товар, це була клітка з прутів, обшита брезентом. У клітці був зроблений отвір через який можливо було витягувати товар. Він не чув від обвинуваченого, щоб той пропонував зняти відбитки пальців з пакетів з фруктами та те, що він їх не брав. ОСОБА_6 у присутності понятих під час огляду місця події також визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 20 серпня 2016 року вранці, він повертався від друзів додому, його зупинили співробітники поліції та попросили бути понятим. Йому роз`яснили його права, як понятого та про дію, яка буде відбуватися. Коли його підвели до місця події, то показали залізну клітку, дверцята якої були відігнуті, при ньому зважили фрукти, також була присутня потерпіла. Після цього привели обвинуваченого, який повідомив, що це він вкрав ці фрукти. Викрадені фрукти знаходились у пакетах, це були нектарин, виноград, лохина, загальну вагу фруктів він не пам`ятає. Після зважування фруктів він підписував протокол, в якому було вказано, які саме це були фрукти, в якій кількості і їх вага.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що в 2016 році він працював у поліції водієм спеціального підрозділу груп затримання державної служби охорони. У 2016 році вночі він патрулював з ОСОБА_15 і ОСОБА_18. Вони побачили двох людей, які стояли на перехресті вул. Дарницький бульвар та вул. А. Малишка, біля торгового місця, де продавалися фрукти та овочі, які на ніч закривали у металеву клітку. Поруч більше нікого не було. Вони наблизилися на автомобілі до цих осіб, одна особа несподівано побігла, ОСОБА_18 вискочив зі службового автомобіля та побіг її наздоганяти. А він з ОСОБА_15 підійшли до кіоску та побачили, як ОСОБА_6 копирсався у дверцятах, він бачив його руку в середні кіоску, звідки були викрадені фрукти. ОСОБА_18 повернувся та повідомив, що не зміг наздогнати особу. Вони затримали ОСОБА_6 , були вилучені пакети, виявлені віджаті двері кіоску, так віджати можливо було і руками. Згодом приїхала слідчо-оперативна група.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 20 серпня 2016 року: о/у Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 прийняв заяву від ОСОБА_10 , про те, що 20 серпня 2016 року близько 03 години за адресою м. Київ, вул. Малишка, 9, ОСОБА_6 вчинив крадіжку фруктів. Потерпіла ОСОБА_10 була попереджена працівниками поліції про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про що свідчать її власноручні підписи на протоколі заяви та протоколі попередження особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. (а.с.74-75 т.п. 2 );

- у протоколі огляду місця події від 20 серпня 2016 року та ілюстрованої таблиці до нього, за участю двох понятих, спеціаліста, який здійснював фіксацію слідчої дії та за участі ОСОБА_6 , було оглянуто кіоск з металевого каркасу, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено пошкодження металевих дверей конструкції, праворуч від них чотири пакети білого кольору з фруктами, а саме, плоди малини -565 г, закупівельною вартістю 25 гривень 40 копійок; плоди винограду - 7 кг 100 г, закупівельною вартістю 248 гривень 15 копійок; плоди лохини - 2 кг 30 г, закупівельною вартістю 263 гривні 90 копійок; плоди нектарину - 8 кг 800 г, закупівельною вартістю 440 гривень. Біля кіоску перебував чоловік, який назвався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнав вину у вчиненні крадіжки з проникненням у кіоск. Зважені фрукти було повернуті ОСОБА_10 під розписку, оскільки це товар, який може швидко зіпсуватися. Цей протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, доповнень, зауважень або клопотань до нього не надходило. (а.с.76-80 т.п.2);

-у розписці потерпілої ОСОБА_10 про те, що вона отримала на зберігання товар, який постановою слідчого від 20 червня 2016 року був визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. (а.с.81-82 т.п.2).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Щодо тверджень адвоката про порушення під час досудового розслідування права на захист ОСОБА_6 , а саме, проведення досудового розслідування у відсутність адвоката, то вони не ґрунтуються на вимогах законодавства та спростовуються наявними у матеріалах судової справи доказами та показами самого ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 було роз`яснено його права, у тому числі право заявляти клопотання про призначення адвоката, про що зазначено у протоколі роз`яснення прав підозрюваному від 20 серпня 2016 року, який після ознайомлення власноручно підписав ОСОБА_6 .

У протоколі затримання як підозрюваного від 20 серпня 2016 року ОСОБА_6 зазначив, що він бажає мати адвоката.

Згідно доручення для надання безоплатної вторинної допомоги особі від 20 серпня 2016 року № 026-0003396, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві призначив адвоката ОСОБА_17 для надання безоплатної допомоги ОСОБА_6 з 20 серпня 2016 року.

Крім того, зі змісту ухвали слідчого судді від 22 серпня 2016 року вбачається, що при розгляді слідчим суддею клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, інтереси підозрюваного представляв адвокат ОСОБА_17 . За результатами розгляду клопотання ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

У той же час, у дорученні адвоката зазначено, що його повноваження як захисника ОСОБА_6 діють протягом строку затримання підозрюваного та/або тримання такої особи під вартою (а.142-144 т.п.4). Після звільнення ОСОБА_6 з під варти припинилися повноваження адвоката ОСОБА_17 , про що було відомо ОСОБА_6 .

З клопотаннями та заявами про надання йому захисника - ОСОБА_6 не звертався.

30 серпня 2016 року ОСОБА_6 надали для ознайомлення матеріали кримінального провадження, де ОСОБА_6 власноручно записав, що він ознайомився з матеріалами кримінального провадження згідно додатку, заяв, скарг та зауважень не має (а.с. 146-148 т.п.4).

Як вбачається з протоколу про роз`яснення права на захист від 30 серпня 2016 року, ОСОБА_6 були ще раз роз`ясненні його права, у тому числі його право на кваліфіковану правову допомогу, яке він може реалізувати, обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно за рахунок держави.

ОСОБА_6 повідомив, що йому роз`яснено право на отримання безоплатної правової допомоги, він відмовляється від залучення захисника та свої права буде захищати самостійно. Протокол підписаний ОСОБА_6 власноручно.

У судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечував вищенаведені факти та підтвердив, що після звільнення з-під варти не звертався з клопотаннями про надання йому захисника за рахунок держави. З відповідним клопотанням він звернувся під час розгляду кримінального провадження вже у суді, де йому був призначений адвокат.

Щодо тверджень адвоката про те, що при прийнятті у потерпілої заяви до протоколу не було винесено повідомлення про те, що в неї разом з фруктами було викрадено і ваги, то з процесуальних документів, які досліджені у суді, та з показів допитаних свідків вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення і при проведенні огляду місця події були виявлені пакети з фруктами, саме у замаху на крадіжку цих виявлених та вилучених речей було пред`явлено підозру ОСОБА_6 . Як зазначають працівники поліції, потерпіла не надавала документи на підтвердження наявності та вартості ваг. Крім того, потерпіла не була позбавлена права ще з однією заявою звернутися до органів поліції.

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року, законність затримання ОСОБА_6 , пред`явлення підозри та слідчі дії, проведені на той час, були предметом судового контролю слідчої судді на стадії досудового розслідування.

Також, у судовому засіданні були ретельно перевірені твердження адвоката та обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність останнього до вчинення кримінального правопорушення. Ці твердження не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються сукупністю зібраних та досліджених під час судового розгляду цього кримінального провадження вищенаведених доказів. Також, під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б ставили під сумнів покази свідків та потерпілої.

Крім того, сам обвинувачений при викладенні своєї версії подій, показав, що він достовірно знав вартість винограду на той час; що він розумів, що має кошти розрахуватися тільки за два грони винограду; у нього викликав сумнів спосіб, яким особа, про яку він розповідав, а саме через прорізь у брезенті на криші, діставала серед ночі товар; що були погнуті двері кіоску, але на них був замок; що він мав повний пакет, у тому числі, винограду, за який він не мав можливості розрахуватися.

Щодо тверджень адвоката про те, що неповнота проведеного досудового розслідування, не встановлення місцезнаходження особи, яка була з ОСОБА_6 , не встановлення місця знаходження ваг потерпілої, перешкоджали органу досудового розслідування оцінити усі докази та унеможливлюють зробити правильні висновки судом, - то зі змісту обвинувального акту вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень з описом конкретних дій в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті закону про кримінальну відповідальність та окремо наведено формулювання обвинувачення, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Відповідно, щодо питання можливих супутніх обставин щодо вчинення даних кримінальних правопорушень, то суд зауважує, що в силу норм ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею, однак в розділі «формулювання обвинувачення» дані про супутні обставини відсутні, відповідно й суд це питання у порядку ст. 91, 94 КПК України не аналізував.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на вищевикладені обставини, відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката та визнання усіх доказів, зібраних по справі недопустимими доказами.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, поєднану з проникненням до сховища, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення(а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, притягувався до кримінальної відповідальності, не працював, на час вчинення кримінального правопорушення негативно характеризувався за місцем проживання (згідно довідки від начальника ЖРЕО-403, в квартирі ОСОБА_6 збиралися підозрілі особи, помешкання знаходиться в антисанітарному стані, з квартири постійний шум та крики), під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, потерпіла не має до нього претензій матеріального характеру.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 показав, що в день та у вечері вживав алкогольні напої, потерпіла та свідки пояснювали, що за ознаками ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Однак, органом досудового розслідування цю обставину не було визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_6 не захищався від обставини, яка згідно ст. 67 КК України, обтяжує його покарання, а саме, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд не може погіршувати його становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , - судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі,

Цей вид покарання будесправедливим для виправлення обвинуваченого сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

У той же час, при призначенні покарання суд враховує вимоги ч. 3 ст. 68 КК України про те, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 та ст. 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КПК України.

ОСОБА_6 був засуджений 18 січня 2023 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, вчинив до постановлення щодо нього вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, то остаточне покарання йому необхідно призначити, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань.

Саме таке покарання на переконання суду буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 за цим вироком рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

У строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно врахувати строк перебування під вартою як підозрюваного з 20 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року.

Крім того, у строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 7 ст. 72 КК України, термін перебування ОСОБА_6 під запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту у період з 22 серпня 2016 року по 20 жовтня 2016 року у співвідношенні - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Крім того, у строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати строк визначений вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, а саме «строк рахувати з 18 січня 2023 року, зарахувавши у строк відбуття покарання: строк попереднього ув`язнення та строк відбування покарання з 24 серпня 2022 року по 17 січня 2023 року по вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року з розрахунку день за день».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, остаточно призначити ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 за цим вироком рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

У строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати строк перебування його під вартою як підозрюваного з 20 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року.

Крім того, на підставі ч. 1 та ч. 7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання, термін його перебування під запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту, а саме, з 22 серпня 2016 року по 20 жовтня 2016 року у співвідношенні - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Крім того, у строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк визначений вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, а саме «строк рахувати з 18 січня 2023 року, зарахувавши у строк відбуття покарання: строк попереднього ув`язнення та строк відбування покарання з 24 серпня 2022 року по 17 січня 2023 року по вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року з розрахунку день за день».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази: плоди малини, вагою 565 г, плоди винограду, вагою 07 кг 100 г, плоди лохини, вагою 02 кг 30 г, плоди нектарину, вагою 08 кг 800 г, які під зберігальну розписку передані потерпілій ОСОБА_10 , - залишити власниці (а.с.81-81 т.п.2)

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же термін з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку для його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1