Справа № 302/2026/23
У Х В А Л А

23.10.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

без участі учасників судового процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.12.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на п`ять років. На підставі ст.75, ст. 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням якщо він протягом іспитового строку одного року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

10.09.2024 року провідний інспектор Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 подала до суду подання про приведення вироку у відповідність до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 КК України, а саме про звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання, з огляду на те, що на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна з якого настає кримінальна відповідальність становив 2684 грн відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року. Натомість ОСОБА_3 своїми протиправними діями, заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на суму 1816 грн 60 коп. На думку провідного інспектора відбувалася декриміналізація діянь, які пов`язані із протиправним таємним викраденням чужого майна в розмірі не більшому, ніж 2 НМДГ.

Засуджений, прокурор, представник органу пробації в судове засідання на розгляд подання не з`явилися, про дату, час та місце такого повідомлені належно.

Оцінивши вищенаведене, матеріали кримінального провадження, подання провідного інспектора, приходжу до такого висновку.

9 серпня 2024 року набув чинності Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 3 ст.3 КК України передбачено, що кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Відповідно до ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частинами 1,6 ст.3 КК України передбачено законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

До такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21.

Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відтак, неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342 грн: (2684 грн розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 року * на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х2=2684 грн.

Зі змісту вироку (реквізити зазначені вище) вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 15.09.2023. Загальна вартість викраденого майна складає 1816 грн 60 коп., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн).

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України №3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано вчинене ним діяння.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України суд має право вирішувати питання під час виконання вироків про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Таким чином, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком суду від 27.12.2023 року, у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням після закінчення іспитового строку одного року, у зв`язку із усуненням карності вчиненого ним діяння згідно Закону України №3886-IX від 18 липня 2024 року.

Керуючись ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання призначеного вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.12.2023 року у виді позбавлення волі з випробуванням після закінчення іспитового строку одного року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвалу може бути оскаржено в Закарпатський апеляційний суд через райсуд протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя:ОСОБА_1