справа № 699/330/24
провадження № 1-кп/691/248/24
УХВАЛА

31 липня 2024 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

(участь в режимі відеоконференції поза межами

приміщення суду, з використанням власних технічних засобів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому в кримінальному провадженні № 0000514 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

встановив:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000514 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

31 липня 2024 року за вхідним №1749/24 від начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .. В обґрунтування клопотання, посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , 23 листопада 2023 року, у вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , вступив у словесну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В ході зазначеної сварки, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистої неприязні, яка виникла в ході сварки між ними на ґрунті з`ясування особистих відносин, умисно, наніс ОСОБА_6 невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів руками та ногами в область голови та тіла, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із субдуральною гематомою, крововиливами в та під м`які мозкові оболонки, крововиливами під м`які покриви голови, множинними синцями та саднами голови, забійною раною голови, які, згідно висновку судово - медичної експертизи № 05-11-02/106 від 19.01.2024, виникли від дії тупого (-их) твердого (- их) предмету (-ів) в проміжок часу від півгодини до кількох годин до настання смерті, відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили настання смерті.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 з клопотанням прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ознайомлені, з його змістом не погоджуються, мотивують зменшенням ступенів ризиків, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи вчасно та належним чином повідомленою, не з`явилася, суд пере до уваги заяву від 09 квітня 2024 року про розгляд без її участі та враховує, що неявка потерпілої відповідно до вимог ст.325 КПК України не перешкоджає розгляду і вирішенню питання щодо продовження чи зміни обраного виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши учасників процесу, враховуючи належне повідомлення потерпілої, вивчивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, слід задоволити в силу наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

До спливу продовженого строку, суд, зобов"язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого, ч.3 ст. 331 КПК України.

У судовому засіданні 31 липня 2024 року, під час розгляду клопотання прокурора в судовому засіданні встановлено наступне.

25 листопада 2023 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, фактичний час затримання 20 година 00 хвилин.

26 листопада 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - повідомлено про підозру в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

27 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в умовах ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», терміном до 20:00 год. 24 грудня 2023 року.

21 грудня 2023 року, ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування в кримінальному провадженні до 26 січня 2024 року.

17 січня 2024 року постановою керівника Смілянської окружної прокуратури Черкаської області, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 26 лютого 2024 року.

25 січня 2024 року, ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування в кримінальному провадженні, тобто до 26 лютого 2024 року.

14 лютого 2024 року у порядку ст. 290 КПК України підозрюваному ОСОБА_8 , відкрито матеріали кримінального провадження та надано доступ до них, повідомлено про закінчення досудового розслідування.

14 лютого 2024 року ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт та скеровано справу до суду.

Слідчим суддею Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 20 лютого 2024 року продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не довше ніж до 19 квітня 2024 року.

У підготовчому судовому засіданні 11 квітня 2024 року постановлено ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області про продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів до 10 червня 2024 року. У судовому засіданні 04 червня 2024 року постановлено ухвалу про продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів до 02 серпня 2024 року.

Як зазначає прокурор у клопотанні, метою продовження дії обраного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. Крім того, станом на 31 липня 2024 року судовий розгляд у кримінальному провадженні не завершений.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, так як такий скоєно проти життя та здоров`я особи, тому, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованому йому злочину та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків.

В контексті практики Європейського Суду з прав людини ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Тяжкість обвинувачення, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення суд також враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 року N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

В судовому засіданні встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт, з врахуванням його майнового стану, а також особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення), які в контексті рівня освіти та обставин життя обвинуваченого свідчать про його неспроможність до об`єктивного повноцінного самоконтролю в суспільстві, є недостатнім застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд не погоджується з поясненнями захисту про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не виключає можливості продовження ним ухилення від явки до суду, так як обвинувачений пояснив, що не має власного житла, не має постійного місця проживання.

Рівнозначним за суворістю запобіжним заходом триманню під вартою є застава, оскільки закон передбачає обов`язкове визначення її розміру, як альтернативного запобіжного заходу. Разом з тим, зважаючи на особливості події кримінального правопорушення та об`єкти суспільних відносин, на які вони посягають, зокрема те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, так як такий скоєно проти життя та здоров`я особи, а відтак таке діяння становить особливу небезпеку найвищим соціальним цінностям демократичного суспільства, то на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України та вищевикладених обставин, які обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу, доцільно визначити обвинуваченому і заставу, оскільки такий захід відповідає меті його застосування і забезпечить гарантування його належної процесуальної поведінки обвинуваченому, на думку суду.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу ОСОБА_4 , суд вважає, що достатньою мірою гарантування виконання ним, покладених на нього обов`язків, може бути застава, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 62560 гривень, при внесенні якої обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, слід звільнити з-під варти та вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави, суд вважає, що на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Слід, роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Черкаській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної Установи «Черкаський слідчий ізолятор». Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної Установи «Черкаський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з - під варти та повідомити усно і письмово Городищенський районний суд Черкаської області. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, судом буде розглядатися питання про звернення в дохід держави.

З врахуванням викладеного та обставин встановлених в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних рішень суду. Матеріали судового провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення клопотання прокурора, яким доведено обставини подальшого обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, таке рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини, при цьому суд не вдається у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 дій та не дає оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог Закону, буде надана лише за наслідками судового розгляду кримінального провадження та за результатами повного дослідження всіх доказів, а продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 206, 331, 350, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000514 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Біла Церква Київської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, місце проживання АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 вересня 2024 року з утриманням в Державній Установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 62560 (шістдесят дві тисячі тисяч п`ятсот шістдесят ) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із свідками.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід Держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, і суд вирішуватиме питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Документ, що підтверджує внесення застави, подається до Городищенського районного суду Черкаської області та адміністрації Державної Установи «Черкаський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави у вище зазначеному судом розмірі, вважається, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду направити до Державної Установи «Черкаський слідчий ізолятор», для відому та виконання.

На ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1