Дата документу 14.10.2024 Справа № 335/5278/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/5278/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1025/124 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 187 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не маючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 22 грудня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Звільнений 14 березня 2017 року по відбуттю строку покарання;

2) 21 квітня 2020 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 11 жовтня 2021 року по відбуттю строку покарання;

3) 17 травня 2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року, призначено остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання з 20 квітня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 170 грн. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3131 грн. 14 коп., моральну шкоду в розмірі 8000 грн., а всього 11131 грн. 14 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за наступних обставин.

19 квітня 2023 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_7 знаходячись поблизу дошкільного навчального закладу АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, керуючись корисливими мотивами та маючи умисел на заволодіння чужим майном для особистого збагачення, поєднаним із застосування небезпечним для життя та здоров`я, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки у вигляді посягання на майно, а саме: на мобільний телефон марки «Motorola», який належить потерпілому ОСОБА_10 , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в обличчя, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження. Від отриманого удару потерпілий втратив свідомість та впав на землю.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що потерпілий перебуває без свідомості, ОСОБА_7 заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Motorola» ХТ2155-6 motoЕ20, у корпусі сірого кольору, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 3131 гривень 14 копійок.

Суд першої інстанції не погодився з такою кваліфікацією його дій та прийшов до висновку, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування таких висновків суд першої інстанції поклав те, що потерпілому ОСОБА_10 були нанесені тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і здоров`я, а в ході судового розгляду не підтверджено факт втрати потерпілим свідомості чи його внутрішнє сприйняття дій обвинуваченого як небезпечних для життя та здоров`я.

З огляду на зазначене вище, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено та не надано достатньої сукупності належних і допустимих доказів, які з точки зору достатності та взаємозв`язку дають суду змогу прийняти відповідне процесуальне рішення поза розумним сумнівом щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а тому його дії необхідно перекваліфікувати на ч. 4 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок в частині перекваліфікації дій обвинуваченого є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вчинення обвинуваченим протиправних дій беззаперечно супроводжувалось вчиненням насильства.

Так, з висновку експерта № 623п від 19 травня 2023 року вбачається, що потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, а допитаний у судовому засіданні експерт не зміг заперечити обставини втрати свідомості потерпілим у зв`язку з відсутністю вихідних даних.

Разом з тим, експерт пояснила, що потерпілий повідомляв їй про втрату свідомості, що зафіксовано у п. 5 висновку експерта.

Крім того, суд не мотивував, чому він відхиляє показання потерпілого щодо втрати ним свідомості, а бере до уваги лише показання обвинуваченого.

Вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які підтверджують той факт, що насильницькі дії обвинуваченого були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого на момент їх вчинення.

Звертає увагу, що сам потерпілий, як на стадії досудового слідства так і під час судового розгляду, неодноразово повідомляв про втрату ним свідомості в результаті нанесення йому удару в щелепу.

Усі вищевказані обставини також підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 20 квітня 2023 року з додатками до нього.

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду інформацію про обставини заволодіння обвинуваченим мобільним телефоном потерпілого шляхом висловлення «вирубив чоловіка».

Також без оцінки суду залишились обставини вчинення злочину, характер завданого удару потерпілому та направлення його в голову, наслідки такого удару.

З приводу призначеного ОСОБА_7 покарання зазначає, що він раніше біль 5 разів притягався до кримінальної відповідальності, має не зняті та непогашені судимості, суспільно корисною працею не займається, завдану злочином шкоду не відшкодував, викрадене майно не повернув.

Вказане свідчить про свідому антисоціальну поведінку обвинуваченого та ігнорування законів України, тому є всі підстави для призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі,на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року, призначити остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який зазначив, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, просив апеляційну скаргу задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку, що є порушенням п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Прийшовши до висновку про те, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, не зазначив місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення.

З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд лише зазначив статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_7 .

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються встановлення фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення, і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини кримінального правопорушення, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки у кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2024 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4