№ 1-кп/202/1358/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000760 від 13.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаїв Миколаївська область, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває на посаді стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України, -

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

02.03.2024 близько 09 год. 30 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу 13 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 отримав усний наказ свого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 13 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , відданий на підставі бойового розпорядження командира 13 одшб (військова частина НОМЕР_1 ) № 17/1дск ОКП КУП`ЯНСЬК (4815 ) від 01.02.2024, про висунення до 11 год. 00 хв. 02.03.2024 на спостережні пости «АУДІ» та «Субару» на околиці АДРЕСА_3 з метою недопущення прориву противника на напрямках «ЛИМАН ПЕРШИЙ» та «КУП`ЯНСЬК-ВУЗЛОВИЙ», завдання вогневого ураження противнику під час його висування, розгортання та атаки переднього краю, обладнання укриття для особового складу та місць відпочинку, а також недопущення його прориву вглиб оборони.

Продовжуючи свої кримінальні протиправні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 02.03.2024 близько 09 год. 30 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу 13 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , отримавши усний наказ свого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 13 окремого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , відданий на підставі бойового розпорядження командира 13 одшб (військова частина НОМЕР_1 ) № 17/1дск ОКП КУП`ЯНСЬК (4815 ) від 01.02.2024, про висунення до 11 год. 00 хв. 02.03.2024 на спостережні пости «АУДІ» та «Субару» на околиці АДРЕСА_3 з метою недопущення прориву противника на напрямках «ЛИМАН ПЕРШИЙ» та «КУП`ЯНСЬК-ВУЗЛОВИЙ», завдання вогневого ураження противнику під час його висування, розгортання та атаки переднього краю, обладнання укриття для особового складу та місць відпочинку, а також недопущення його прориву вглиб оборони, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України.

Між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 5 липня 2024 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення. Під час досудового розслідування і судового розгляду щиро покаявся у скоєному злочині та зобов`язується:

- беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України;

- активно сприяти розкриттю злочину.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_3 буде призначено покарання за вчинене кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України, нижче він найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з заміною, на підставі ст. 58 КК України, основного покарання, що призначене ОСОБА_3 , на службові обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 20 (двадцяти) відсотків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Додав, що щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю правопорушення.

Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання. Додав, що угода укладена добровільно, дотримані всі вимоги передбачені КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд заслухав доводи сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам наслідки укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевірив умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснив та з`ясував у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, та дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 402 КК України непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, 05 липня 2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 23.05.2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовуються до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовцям, які проходять строкову службу на строк від шести місяців до двох років.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем (за мобілізацією), а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання та на підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання, що призначене ОСОБА_3 за вчинене кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на службові обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 20 (двадцяти) відсотків.

Узгоджене покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід, суд вважає необхідним залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 липня 2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене покарання за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання, призначене ОСОБА_3 за вчинене кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на службові обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 20 (двадцяти) відсотків.

Строк покарання рахувати з часу затримання - 02.03.2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1