Справа № 752/8144/24
Провадження №: 1-кс/752/3556/24
У Х В А Л А

про арешт майна

13 травня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 05.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000282 від 05.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 05.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, до слідчого управління ГУНП у м. Києві надійшла заява гр. ОСОБА_4 щодо неправомірних дій ОСОБА_5 , який у період часу з лютого до грудня 2023 року, під виглядом інвестування грошових коштів у діяльність, пов`язану з перепродажем сільськогосподарської продукції, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, заволодів належними йому грошовими коштами, спричинивши тим самим останньому шкоду в особливо великих розмірах.

Зокрема допитаний як потерпілий ОСОБА_4 показав, що приблизно в жовтні 2022 року він познайомився із ОСОБА_5 , на момент знайомства з яким у власності ОСОБА_5 нічого не було, офіційно він ніде працевлаштований не був. В подальшому, ОСОБА_5 запропонував займатися спільним бізнесом, який полягав у торгівлі сільськогосподарською продукцією. При цьому повну схему як вона здійснювалась, він йому не розповідав, а лише давав окремі доручення. В подальшому, ОСОБА_5 запропонував йому інвестувати власні грошові кошти у його діяльність. А саме, як пояснив ОСОБА_5 , інвестовані кошти він витратить на придбання сільськогосподарської продукції у фермерів, після чого реалізує її на заводи за більшою ціною, а отриману різницю вони повинні були розподілити між собою.

Так, приблизно наприкінці січня 2023 року він передав ОСОБА_5 власні грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США в якості інвестиції у вказану діяльність.

В подальшому, він передав інвестував у діяльність ОСОБА_5 позичені у знайомих грошові кошти у розмірі 330 000 доларів США. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що вказані кошти він інвестує у закупівлю сільськогосподарської продукції, яку в подальшому реалізує, а їх загальний прибуток буде становити 5 доларів США за тону реалізованої продукції.

Через деякий час, а саме 12.03.2023 він продав власний автомобіль «БМВ Х7» та частину отриманих від продажу грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США передав ОСОБА_5 у якості інвестиції у його бізнес, пов`язаний з торгівлею сільськогосподарської продукції.

Після цього, 23 червня 2023 року, йому зателефонував ОСОБА_5 та попросив мене знайти ще 100 000 доларів США для закриття контракту щодо закупівлі кукурудзи. Вказані кошти були передані ОСОБА_5 в борг знайомими ОСОБА_6 . Нападайлом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_5 повідомив, що все добре та вони виконали контракт. При цьому прибуток склав по 160 000 доларів США на кожного. Однак, ОСОБА_5 вказані кошти ОСОБА_4 не передав, а залишив його для того щоб він далі працював.

Далі, 17 серпня 2023 року, ОСОБА_5 в його присутності передали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раніше позичені 115 000 доларів США, з яких 100 000 доларів США ОСОБА_5 вмовив ОСОБА_11 знову позичити для інвестування у вказану діяльність. Крім цього, ОСОБА_5 вмовив ОСОБА_12 продати йому в розстрочку гідроцикл «BRP GTX 300» вартістю 30 000 доларів США, при цьому вказані кошти інвестувались у діяльність ОСОБА_5 під 5% на місяць.

Також, 24 серпня 2023 року, він інвестував через свого брата ОСОБА_13 передав ОСОБА_5 у якості інвестицій 48 000 доларів США.

Приблизно на початку вересня 2023 року, ОСОБА_5 повідомив, що у нього є контракт на 3,5 тис. тон насіння соняшника для реалізації якого йому не вистачає 200 000 доларів США. Після цього, він звернувся до свого знайомого ОСОБА_14 , який в подальшому передав вказані кошти ОСОБА_5 при умові, що він також отримає 50% прибутку від зазначеного контракту, який повинен був становити 40 доларів США на тонні.

Також, наприкінці вересня 2023 року, ОСОБА_5 запропонував його знайомій ОСОБА_15 інвестувати грошові кошти у закупівлю насіння соняшника для подальшої її поставки на завод для переробки та подальшим продажем олії, отриманої з його переробки. При цьому прибуток повинен був скласти 70 доларів США на тонні. Після цього, ОСОБА_15 передала ОСОБА_5 200 000 доларів США.

10.10.2023 він позичив у знайомого ще 30 000 доларів США, які в подальшому також інвестував у діяльність ОСОБА_5 під 5% на місяць.

В подальшому він почав просити ОСОБА_5 повернути кошти, який до теперішнього часу їх не повернув та постійно придумує якісь причини щоб їх не повертати.

Також йому відомо, що ОСОБА_5 брав грошові кошти у багатьох людей під різними приводами та на даний час має велику заборгованість перед ними. Також в розмовах з ним він зрозумів, що більшу частину отриманих грошових коштів ОСОБА_5 привласнює, а передає лише відсотки для того щоб люди вважали, що все працює та інвестували у нього більше коштів.

За весь період ОСОБА_5 повернув йому грошові кошти у розмірі 143 000 доларів США.

Заборгованість ОСОБА_5 становить 1 162 224,00 доларів США. У вказану суму зокрема входять 452 464,50 доларів США, які ОСОБА_5 повинен віддати ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , 200 000 доларів США, які він брав у ОСОБА_17 , 168 000 отриманих від ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також належних ОСОБА_4 особисто 341 800 доларів США.

Також за вказаний період, ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_21 не маючи офіційних джерел доходів постійно купують коштовне рухоме та нерухоме майно.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 з самого початку не збирався виконувати взяті на себе зобов`язання, а після отримання коштів та здійснення часткового погашення відсотків заволодів ними.

24 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого суді Голосіївського районного суду міста Києва від 22.04.2024 проведено обшук в ході якого за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який зареєстрований на праві власності за Представництвом ВАТ «ТВЕЛ» та ключ запалювання до нього.

Є підстави вважати, що оскільки ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_21 не мали офіційних джерел доходів, вказаний автомобіль було придбано за грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом та можуть мати значення речового доказу.

24.04.2024 постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_22 вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім цього, під час досудового розслідування ОСОБА_4 залучений як потерпілий у кримінальному провадженні та в подальшому ним подано позовну заяву про визнання цивільним позивачем у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_4 подано позовну заяву про відшкодування шкоди у розмірі 1 162 224 (один мільйон сто шістдесят дві тисячі двісті двадцять чотири) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.04.2024 складає 46 007 799,30 грн.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів, а саме автомобілю «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який зареєстрований на праві власності за Представництвом ВАТ «ТВЕЛ» та ключа запалювання до нього, вилученого 24.04.2024 в ході обшуку на підставі ухвали слідчого суді Голосіївського районного суду міста Києва, а також те, що вказаним кримінальним правопорушенням потерпілим завдано матеріальну шкоду 1 162 224,00 доларів США, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення є необхідність у накладенні арешту.

Власники майна у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування за № 0000282 від 05.03.2024 з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

24.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який зареєстрований на праві власності за Представництвом ВАТ «ТВЕЛ» та ключ запалювання до нього.

24.04.2024 постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_22 вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, оскільки завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого суді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_23 від 22.04.2024, автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який зареєстрований на праві власності за Представництвом ВАТ «ТВЕЛ» та ключ запалювання до нього.

Ухвала про арешту майна підлягає негайному виконанню після її оголошення прокурором, слідчим у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1