Провадження №: 1-кп/752/2315/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001200 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторів ка Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001200 відносно ОСОБА_3 надійшов до Голосіївського районного суду м. Києва 28 жовтня 2024 року.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману у великих розмірах, а саме грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 16 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на момент учинення злочину складало 607 840,00 гривень) в умовах воєнного стану, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан було продовжено у порядку визначеному законом включно і на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територіїо України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Відповідно до п. 15 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування (списання) їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова шасі, рами) не допускається.

Разом з цим, ОСОБА_3 будучи особою, яка з метою одержання прибутку систематично займається купівлею-продажом вживаних транспортних засобів, будучи обізнаним з вищевказаними нормами законодавства, умисно вчинив злочин за наступних обставин.

14.12.2023 за усною домовленістю з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, придбав шляхом обміну готівкових коштів у сумі 13 300 доларів США на технічний паспорт та автомобіль марки «Lexus» моделі «LХ 470», 2007 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 (далі «Lexus LX 470»), через раніше знайомого ОСОБА_7 у ОСОБА_8 .

Юридичне оформлення такого придбання та перереєстрація зазначеного транспортного засобу у Територіальних сервісних центрах МВС України не здійснювалася.

У подальшому, 15.12.2023 особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, стало відомо, що кузов автомобіля «Lexus LX 470» належить іншому транспортному засобу, оскільки ідентифікаційні номерні таблички з маркувальними позначеннями номера шасі мають ознаки перезакріплення, а тому здійснити перереєстрацію автомобіля в уповноважених органах МВС не можливо.

Після цього, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, через ОСОБА_7 висунула вимогу ОСОБА_8 зменшити суму за автомобіль до 10 000 доларів США, на що останній погодився та повернув частину грошових коштів.

В подальшому у особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме подальшого перепродажу автомобіля «Lexus LX 470» за ринковою ціною без повідомлення про неоформлену та непогоджену заміну кузова.

З метою додаткової конспірації, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 15.12.2023 залучила до злочинного плану раніше знайомого ОСОБА_3 , повідомивши останньому, що автомобіль «Lexus LX 470» є проблемним, оскільки кузов належить іншому транспортному засобу, разом з тим запропонувала ОСОБА_3 здійснити пошук покупця та вести перемовини, а прибуток, тобто суму продажу за виключенням вартості покупки автомобіля, розділити. На вказану пропозицію ОСОБА_3 погодився.

Так, 16.12.2023 на виконання злочинного плану, направленого на заволодіння шляхом обману (шахрайства) коштами особи, яка має намір придбати авто, ОСОБА_3 розмістив на інтернет-порталі « AVTO.RIA » ( https://auto.ria.com) оголошення про продаж автомобіля «Lехus LХ 470» за ціною 15 500 доларів США, а у подальшому збільшив до 17 700 доларів США.

Наприкінці грудня 2023 року, ОСОБА_6 під час перегляду оголошень на інтернет-порталі «AUTO.RIA» ознайомився з пропозицією щодо продажу автомобіля «Lexus LX 470», зателефонував ОСОБА_3 та домовився про зустріч для перегляду автомобіля.

У подальшому, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний план, перебуваючи на парковці торгівельного центру « Європарк », що за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка , зустрілись з ОСОБА_6 та надали останньому для візуального огляду автомобіль «Lexus LX 470», зазначивши при цьому, що вказаний автомобіль перебуває в технічно справному стані та не повідомили про зміну кузову в ньому.

Не маючі спеціальні знання, а тому не виявивши ознак заміни кузова, ОСОБА_6 після огляду автомобіля «Lexus LX 470», запропонував ОСОБА_3 обміняти вказаний автомобіль на власний із доплатою, на що ОСОБА_3 категорично відмовився, оскільки діяв відповідно до раніше розробленого злочинного плану із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та повідомив ОСОБА_6 що транспортний засіб реалізовується лише за готівкові кошти без можливості обміну.

У подальшому, 14.01.2024 ОСОБА_6 , будучи введеним в оману щодо якості автомобіля «Lexus LX 470», зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що вирішив придбати автомобіль «Lexus LX 470».

У ході розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо ціни автомобіля у 16 000 доларів США.

Цього ж дня, ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на зазначеному автомобілі зустрілись в с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району, Київської області з ОСОБА_6 та його знайомою ОСОБА_9 , на яку ОСОБА_6 вирішив оформити придбаний автомобіль «Lexus LX 470».

Після цього, вони разом на автомобілі «Lexus LX 470» прослідували до менеджера ТОВ «Автопрестиж центр» ОСОБА_10 , який здійснював діяльність з комісійного продажу транспортних засобів за адресою: м. Київ, Столичне Шосе, 104 , з метою оформлення договору купівлі-продажу автомобіля «Lexus LX 470» та здійснення розрахунку.

У цей час, менеджер ТОВ «Автопрестиж центр» ОСОБА_10 , оформив договір купівлі-продажу №5706/23/024207 від 14.01.2024 та акт огляду реалізованого транспортного засобу №5706/24/000115 від 14.01.2024, про що вніс відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

У подальшому, перебуваючи за вище вказаною адресою в приміщенні ТОВ «Автопрестиж центр» особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3 , з метою заволодіння шляхом обману (шахрайства) чужим майном у великих розмірах, доводячи спільний злочинний умисел до кінця запевнили ОСОБА_6 у тому, що автомобіль «Lexus LX 470» є належної якості, при цьому достовірно знаючи, що в зазначеному автомобілі встановлено кузов іншого аналогічного транспортного засобу, що у подальшому унеможливить здійснення державної перереєстрації автомобіля в уповноважених органах МВС.

Таким чином, будучи введеним в оману щодо якості автомобіля «Lexus LX 470» ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, Столичне Шосе, 104 , передав, а ОСОБА_3 особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, одержали грошові кошти в сумі 16 000 доларів США в якості оплати за автомобіль «Lexus LX 470», чим довели свій злочинний умисел до кінця.

За наведених обставин суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

23.11.2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, щиро розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував завданий збиток.

Сторони угоди узгодили покарання за ч. 4 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки. З урахуванням положень частини 2 статті 75 КК України сторони узгодили клопотати перед судом про звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ч. З ст. 75 КК України сторони дійшли згоди спільно клопотати перед судом про визначення тривалості іспитового строку в два роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України сторони дійшли згоди спільно клопотати перед судом покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

При цьому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий подав заяву, що не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, просив розгляд кримінального провадження проводити у його відсутність.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому захисник вказав, що обвинувачений ОСОБА_3 визнає свою вину та відшкодував завдану ним шкоду.

Обвинувачений зазначив, що визнає свою винуватість в повному обсязі, шкоду завдану ним відшкодував, вимоги, визначені ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК України йому цілком зрозумілі, просив суд затвердити угоду.

Суд заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та угоду про визнання винуватості, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з приписами ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, а тому відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода не суперечить закону.

Пунктом 4 частини 4 вказаної статті передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з умовами даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість, добровільно відшкодував завдані збитки.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України.

З урахуванням кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 має понести покарання у виді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра.

При цьому судом на виконання вимог ст. 474 КПК України, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених Кримінальним кодексом України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

Крім того, суд відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Визначити розмір процесуальних витрат на залучення експерта, які покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. 174, 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 жовтня 2024 року між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Скасувати арешт накладений у межах даного кримінального провадження на: iPhone 13 Pro Max, ІМЕІ: НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 , iPhone сірого кольору, ІМЕ1: НОМЕР_5 , iPhone білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 , iPhone чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_8 , з сім-карткою НОМЕР_9 , Nокіа чорного кольору, IМЕІ: НОМЕР_10 , з сім-карткою НОМЕР_11 , вилучені 20.03.2024 у ході обшуку приміщення автомайданчику «Автобайер», що розташоване за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 138 на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:004:6032.

Речові докази у кримінальному провадженні: iPhone 13 Pro Max, ІМЕІ: НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 , iPhone сірого кольору, ІМЕ1: НОМЕР_5 , iPhone білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 , iPhone чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_8 , з сім-карткою НОМЕР_9 , Nокіа чорного кольору, IМЕІ: НОМЕР_10 , з сім-карткою НОМЕР_11 - повернути власнику (законному володільцю).

Процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні (висновок експерта від 05.07.2024 № СЕ-19/111-24/38203-КДТЗ) у сумі 1893,2 грн (одна тисяча вісімсот дев`яносто три грн 20 коп.) стягнути з ОСОБА_3 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1