ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2884/24 Справа № 192/1658/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А :

27 червня 2024 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк в порядку ст.81 Кримінального кодексу України (далі-КК).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що викладені в ухвалі суду мотиви щодо відмови в застосуванні відносно нього ст.81 КК є недостатніми та необ`єктивними, як для обґрунтування вагомості такої відмови, так і для її виправдання.

Аргументує тим, що відповідно до ч.2 ст.81 КК він довів своє виправлення, маючи поважний вік радикально переосмислив життя, став істинно віруючою людиною, радикально змінивши пріоритети з матеріального до духовного розвитку. Крім того, його теперішня та майбутня свідомість унеможливлюють вчинення будь-чого, що засуджує мораль, а також це гарантується станом здоров`я, який супроводжується віковим фактором. Окрім того, у подальшому він має бажання і наміри здійснювати боже служіння (церковне служіння) на благо людям.

З огляду на викладене засуджений просить апеляційний суд звільнити його умовно-достроково.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК),передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року за ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК у виді 5 років 10 днів позбавлення волі.

Початок строку 08.04.2021, кінець строку 15.02.2026.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що засуджений ОСОБА_7 в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 06 травня 2021 року, на даний час відбув більше 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці під контролем адміністрації, на профілактичному обліку не перебуває. Однак засуджений характеризується незадовільно, допустив 1 порушення режиму утримання, за що має 1 стягнення, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності їх виконанні (а.с.13).

З довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу засуджений ОСОБА_7 заохочень не має, має одну догану 03.02.2024 року за куріння у не відведеному місці (а.с.14).

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходив з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується незадовільно, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

Також суд прийняв до уваги й те, що комісією Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» 21 червня 2024 року було відмовлено засудженому у поданні до суду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення (а.с.18).

Поміж іншого суд першої інстанції врахував, що згідно витягу із щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2022 року, І, ІІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно», за ІІІ, ІV квартали 2023 року «добре», за І та ІІ квартали 2024 року знову «задовільно» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре») (а.с.19-20), а також обставини, на які посилався засуджений, клопотання та заяву керівника капеланського служіння ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

З урахуванням зазначених обставин, суд, хоча і визнав позитивні зміни в поведінці засудженого, проте дійшов до висновків, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

У той же час надана апеляційному суду довідка медичної частини № 21 філії ДУ Центр охорони здоров`я ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 про наявність низки захворювань не спростовує правильність висновків місцевого суду, але може бути підставою для вирішення питання про звільнення засудженого від покарання за хворобою в порядку ст.84 КК.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4