Справа № 2604/4163/2012
У Х В А Л А

30.09.2024 Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох осіб: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - Суд), за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 та учасників процесу: прокурора ОСОБА_5 , представника Міністерства оборони України ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про примусовий привід підсудного у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого частиною п`ятою статті 191 Кримінального Кодексу (далі КК) України, установив:

І. Історія провадження, пов`язана з питанням, що розглядається

Розгляд справи у 2024 році призначався на 09 січня, 06 березня, 10 і 30 квітня, 04 червня, 15 липня та 03 і 30 вересня.

У всі ці засідання протягом 2024 року підсудний жодного разу не прибув.

Згідно поданих ним заяв він не зміг прибути на розгляд з таких причин:

? 09 січня - отримав травму(дата травмування не вказана) правої ноги при паданні (заява від 08 січня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин). Зауважив, що реабілітація триватиме від до 2 місяців (слід зауважити судом було страхова цей термін при визначені наступної дати);

? 06 березня - не відновився після травмування (заява від 05 березня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин), про котре вказував 09 січня 2024 року. Триває процес реабілітація (не надано копій матеріалів про відвідування певних процедур та графіку такого відвідування) щонайменше до кінця місяця (слід зауважити судом було страхова цей термін при визначені наступної дати);

? 10 квітня - труднощі переміщення, обумовлені тим, що здійснює рух на одній нозі на костилях, бо наступати на праву ногу не можна (заява від 09 квітня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин);

? 30 квітня - захисник перебував у відрядженні в іншому місті (заява від 29 квітня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин, як і не розкриває у собі, що безпосередньо підсудному перешкодило прибути в цю дату особисто);

? 04 червня - поїхав до міста Запоріжжя, бо 02 червня поінформував по телефону лікар, що його матір перебуває у критичному стані здоров`я (заява від 03 квітня 2024 року (ця дата є явною опискою, бо йдеться про червень місяць) без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин);

? 15 липня - захисник перебував у відпустці з родиною (заява від 12 липня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин, як і не розкриває у собі, що безпосередньо підсудному перешкодило прибути в цю дату особисто);

? 03 вересня - хвороба у т.ч. підозра на вірус (заява від 03 вересня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин);

? 30 вересня - захисник у відрядженні (заява від 28 вересня 2024 року без будь-яких додатків на підтвердження вказаних у зверненні обставин, як і не розкриває у собі, що безпосередньо підсудному перешкодило прибути в цю дату особисто).

Також, в засіданні від 30 квітня 2024 року колегія суддів зобов`язала підсудного (ухвалу винесено,у порядку ст. 273 КПК, після наради суддів на місці з занесенням до протоколу судового засідання) надати докази поважності причин тривалого неприбуття на розгляд провадження, але ці дані на дату розгляду питання так і не надійшли.

Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року застосовано відносно підсудного примусовий привід в судове засідання 30 вересня 2024 року. Виконання доручено ГУ Національної поліції в м. Києві, але у вказану дату ГУ НП виконання приводу не забезпечило. Жодних матеріалів до суду про прочини невиконання ухвали не надійшло.

ІІ. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор у справі - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 заявила клопотання про повторний примусовий привід підсудного, враховуючи обставини вказані у п. І ухвали, котрі на її переконання, вказують на його ухилення від суду.

ІІІ. Позиції учасників процесу

Представник Міністерства оборони України ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

IV. Право, яким керувався суд

Кримінально-процесуальний кодекс України

Стаття 288. Наслідки неявки підсудного

Коли підсудний не з`явиться без поважних причин в судове засідання в справах, в яких явка його є обов`язковою (стаття 262 цього Кодексу), суд відкладає розгляд справи […].

Крім того, суд має право винести ухвалу […] про привід підсудного […].

V. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, котрі пов`язані з питанням, що розглядається, приходить до наступного.

Принцип добросовісності - це загально правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до учасників кримінального провадження та котрий в тому числі проявляється в інформуванні завчасно у разі неможливості прибуття до суду з поважних причин, котрі настали в житті певного учасника справи.

Позаяк, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборона зловживати наданими правами (див., до прикладу, постанову ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19).

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права (див. ухвалу Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Судом установлено, що обвинувачений заздалегідь був поінформований про розгляд справи за вказані дати у 2024 році, однак у жодне із засідань не прибув, як і не надав протягом тривалого часу (з 09 січня по 03 вересня) певних доказів на підтвердження причин свого не прибуття. При цьому, чому не прибув в дати 30 квітня, 15 липня та 30 вересня 2024 року особисто, попри можливу наявність обставин (докази у справі відсутні, як і інформування від адвоката, певних причин), котрі унеможливили прибуття захисника, взагалі не інформував.

Хоча, така засада кримінального провадження як змагальність, визначена ст. 16-1, 261 КПК, передбачає самостійне обстоювання учасниками процесу їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.

Кримінально-процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 65, 67 КПК, що є ознакою обґрунтованості судового рішення. А тому, при оцінці поважності причин неприбуття на виклик, Суд не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

Адже, зловживання процесуальними правами - це також і неналежне використання учасником кримінального провадження наявних у нього процесуальних обов`язків, що виражається у винних процесуальних діях або бездіяльності.

У цій ситуації, враховуючи обставини вказані у п. І ухвали, йдеться про зловживання процесуальними правами, що виражається у винних процесуальних діях та бездіяльності (в дати 30 квітня, 15 липня та 30 вересня 2024 року щодо не інформування про причини саме свого неприбуття).

Отже, враховуючи, що Суд встановив численні випадки неналежного виконання підсудним своїх процесуальних обов`язків, які набули систематичного характеру та об`єктивно унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінальної справи, наявні підстави для вжиття заходів визначених ст. 288 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 11 розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України, статтями 273, 288 Кримінально-процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) примусовий привід, у порядку передбаченому статтями 135, 136, 288 Кримінально-процесуального кодексу України, в судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Пластова, буд. 3, каб. 24) на 16 жовтня 2024 року о 12:45 год.

Виконання ухвали доручити Дніпровському УП ГУ НП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

С у д д і ОСОБА_1

ОСОБА_2 ОСОБА_3