Справа №712/4720/19
Провадження № 1кп/712/84/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву потерпілого ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 та клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0003159 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

До суду надійшла заява потерпілого у справі ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви зазначає, що Державне обвинувачення в суді у даному кримінальному провадженні підтримує прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 . На його думку, існують дружні стосунки між стороною обвинувачення прокурором ОСОБА_3 та стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_5 , вони відкрито, дружньо вітаються, про щось перед початком судових засідань та після них, тобто їх поведінка вказує на те, що між ними існують дружні, приятельські стосунки. Крім цього, прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. До того ж, як стало йому відомо, зі слів захисника, прокурором у справі ОСОБА_3 здійснюються спроби перекваліфікувати дії обвинуваченого у вчиненні навмисного тяжкого злочину на злочин який вчинено ним по необережності. Окрім цього, прокурором, в ході дослідження доказів, було оголошено висновок комісійної експертизи №15 від 04.03.2019, який ще на стадії досудового слідства іншим слідчим було прийняте рішення про неприйняття до уваги зазначеного висновку (постанова від 15.03.2019 а.с. 166-167). Крім того, не був оголошений, як доказ, протокол допиту експерта ОСОБА_7 від 15.03.2019, в якому були з`ясовані всі розбіжності експертиз. Також прокурором не долучено до справи в якості доказів протоколи проведення слідчих експериментів з свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з фототаблицями до них. Всі вказані обставини викликають обґрунтовані сумніви у об`єктивності та неупередженості прокурора ОСОБА_3 , а тому виключають можливість його участі у розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що в заяві потерпілого ОСОБА_6 відсутні підстави для відводу прокурору передбачені ст. 77 КПК України.

Окрім цього, звернувся до суду з клопотанням про відвід прокурора ОСОБА_3 , обґрунтовуючи своє клопотання тим, що 01.05.2018 до ЄРДР за №0003159 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто за фактом умисного нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 17.01.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Така сама кваліфікація дій ОСОБА_5 зазначена в обвинувальному акті, який затверджено 01.04.2019. 22.10.2024 дії ОСОБА_5 прокурором ОСОБА_3 були перекваліфіковані з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України. При цьому, прокурор ОСОБА_3 в новому обвинувальному акті зазначає суть обвинувачення, яка полягає в тому, що ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_6 удар рукою в ділянку голови, від якого потерпілий впав на витягнуту руку з упором на кисть та отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Прийняття прокурором такого рішення є таким, що прийняте з порушенням вимог процесуального законодавства та таким що не ґрунтується на обставинах (доказах), які були встановлені (зібрані) під час проведення досудового розслідування та розгляду справи в суді. Порядок та підстави зміни обвинувачення в суді регулюються ст. 338 КПК України. Відповідно до вимог якої прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. В даному випадку під час судового розгляду справи не було встановлено жодних нових обставин, які б не були відомі стороні обвинувачення до початку судового розгляду справи та які б давали можливість (підстави) змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 . Зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_5 є безпідставною та незаконною. В свою чергу постає питання, чому прокурор ОСОБА_3 порушив вимоги законодавства і зробив це після того, які в суді не підтвердився факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ? Чому в порушення вимог законодавства ОСОБА_3 прийняв рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 , а не відмовився від обвинувачення, відкидаючи при цьому покази свідків захисту? Крім того, виникає безліч питань щодо наявності протиріч в показах свідків, та потерпілого; суперечливих відомостей (фактів), які містяться в матеріалах кримінального провадження щодо місця, часу і способу нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Такі факти свідчать про зацікавленість прокурора у притягненні ОСОБА_5 до відповідальності. При цьому, така зацікавленість виходить за рамки виконання прокурором покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, щодо заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід прокурора. Клопотання, захисника ОСОБА_4 про відвід прокурора підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 77 КПК України для задоволення заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід прокурора та клопотання захисника ОСОБА_4 про відвід прокурора.

Дослідивши підстави заявленого відводу, заслухавши позицію сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Виходячи з положень частини 2 статті 81 КПК, заяву про відвід прокурора чи слідчого під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Неупереджений та об`єктивний розгляд судової справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання такого учасники кримінального провадження мають право заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим, тобто в будь-якому випадку презумується неупередженість, аж доки не буде надано належних доказів існування обставин, які викликали б обґрунтовані сумніви в такому. При цьому належить зазначити, що поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є суб`єктивно оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує, проте в будь-якому випадку таке має бути обумовлено конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), неупередженість повинна визначатись на підставі суб`єктивного критерію (поведінка прокурора чи слідчого, яка надає можливість встановити, чи мав такий у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість), а також на підставі об`єктивного критерію (чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність слідчого чи прокурора).

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо.

Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї чи близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Наведені потерпілим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_4 доводи в обґрунтування заяв про відвід прокурора не є підставами його відводу, оскільки підстав для задоволення заяви про відвід прокурора, які передбаченіст.77 КПК України, не встановлено, як і не встановлено об`єктивно виправданих обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність прокурора.

Спілкування прокурора з іншими учасниками в залі суду не є підставою для відводу.

Оцінка доказів та правильність кваліфікації буде здійснюється судом за наслідками судового розгляду після дослідження всіх доказів та винесення рішення у нарадчій кімнаті.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що законних підстав для відводу прокурора не встановлено, з урахуванням вимог ст. 80 КПК України, які передбачають, що відвід повинен бути вмотивованим, суд дійшов висновку, що не вбачається жодних правових обставин, які б викликали сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 у наявному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим заява потерпілого ОСОБА_6 про відвід прокурора та клопотання захисника ОСОБА_4 про відвід прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 35, 77, 81, 214 216 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0003159 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0003159 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25 листопада 2024 року.

Повний текст ухвали проголошено 27 листопада 2024 року о 11 годині 00 хвилин.

Головуючий: