Справа №700/585/24
Провадження №1-кп/700/113/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року селище Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лисянка Звенигородського району Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000877 від 06.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, депутатом не являється, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Лисянського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула. Однак, 15.10.2024 на адресу суду надала письмову заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Суд, з`ясувавши думку учасників провадження, ухвалив проводити розгляд справи у відсутності потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала письмове клопотання про закриття провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння за ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для вирішення даного клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у кримінальному законі раніше як кримінальне правопорушення і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Ця сума в 2024 році становить 3028 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що: «5. Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Тобто, з 09 серпня 2024 року змінився збільшився мінімальний розмір заподіяної діянням шкоди, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

При цьому, розмір шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 згідно обвинувального акту, становить 348,00 грн., що станом на день розгляду провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Таким чином, внесені законодавцем до Кодексу України про адміністративні правопорушення зміни фактично призвели до втрати чинності частиною Закону про кримінальну відповідальність (КК України), і отже, призвели до часткової декриміналізації діяння, тобто скасування кримінальної відповідальності особи в розумінні ст. 58 Конституції України, у зв`язку з чим дія Закону має зворотну силу у часі.

Згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 або п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що вартість викраденого обвинуваченою ОСОБА_4 майна в даному кримінальному провадженні становить 348,00 грн., її діяння станом на день розгляду провадження судом, і з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, ст. 5 КК України, підлягає кваліфікації як адміністративне, а не кримінальне правопорушення, що виключає подальший судовий розгляд в порядку кримінального судочинства.

Тому, за наявності підстав для закриття кримінального провадження згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відсутності жодних заперечень щодо закриття кримінального провадження обвинуваченої із цих підстав, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Одночасно, суд приходить до висновку про необхідність направлення копії ухвали про закриття кримінального провадження до Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури для подальшого скерування разом із матеріалами кримінального провадження, які перебувають у володінні прокуратури, на адресу сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області для вирішення питання, пов`язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 372, 479-2 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000877 зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали про закриття кримінального провадження № 0000877, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - скерувати до Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури для подальшого скерування разом із матеріалами кримінального провадження, які перебувають у володінні прокуратури, на адресу сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області для вирішення питання, пов`язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу проголошено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області.

Повний текст ухвали оголошено 22 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_7