справа № 274/6806/24
провадження № 1-кс/0274/1649/24

Ухвала
11.09.2024 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичева Житомирської області, українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 , не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,
в с т а н о в и в:
11.09.2024 р. ст.слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин повторно, за попередньою змовою групи осіб, та у незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України.
Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк до 10 років, санкцією ч. 2 ст. 313 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.
Також в клопотанні орган досудового розслідування вказує на ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, враховуючи дані про підозрюваного ОСОБА_5 , який не працює, не одружений, не має на утриманні осіб, який самовільно залишив військову частину та на службу до ЗСУ не з"являється з 06.12.2023 р., тому, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідка з метою зміни ним своїх показів. У зв"язку з чим, обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначених ризиків.
09.09.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10.09.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи дані про підозрюваного, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, тому підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжувати вчиняти злочини у сфері незаконного обігу психотропних речовин, впливати на свідка з метою зміни ним своїх показів.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні у своєму виступі заперечив щодо клопотання слідчого. Просив обрати домашній арешт, оскільки він раніше не притягувався до відповідальності. Зазначив, що не має наміру переховуватися від органу розслідування, не має наміру скоювати правопорушення. По факту самовільного залишення військової частини підозра йому не вручена. Зазначив, що він не виготовляв та не збував наркотичні засоби. Виготовленням наркотиків займався ОСОБА_7 у квартирі, де він проживає. Вказана квартира належить його двоюрідному дядькові. Він підносив лише необхідні підручні предмети та засоби для виготовлення психотропної речовини, розтеляв пакети. Однак збутом наркотиків не займався.
Захисник в судовому засіданні у своєму виступі заперечила проти задоволення клопотання прокурора. Зазначила, що ризики, викладені у клопотанні, не знайшли свого підтвердження, належними доказами не доведені. Підозрюваний не має наміру переховуватися від слідства. Раніше не судимий. Ризик впливу на свідка також не доведений, оскільки свідок жодних показів відносно ОСОБА_5 не надавав. Зазначила, що СЗЧ не є предметом розгляду даної справи, вказана подія мала місце в грудні 2023 року. Просила суд подане клопотання слідчого залишити без задоволення. Не обирати відносно ОСОБА_5 будь-який запобіжний захід, оскільки підозра є необгрунтованою.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
09.09.2024 р. о 23:45 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України.
10.09.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 у невстановлений день, час, місці, але не пізніше 05.07.2024 р., вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері обігу психотропних речовин.
У зв`язку з чим, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою виготовлення психотропних речовин для особистого збагачення, у невстановлений слідством час вступив у злочинну змову зі своїм братом ОСОБА_7 , з яким домовились про зайняття, виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин.
Так, з метою виготовлення психотропної речовини - амфетамін, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 отримали у користування квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропної речовини, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше 05.07.2024 р. придбали допоміжне обладнання для виготовлення психотропної речовини, а саме: засоби та необхідні речовини, що використовуються для приготування розчинів, фільтрування та випарування, предмети побутового призначення, які використовувались як підручні предмети для виготовлення психотропної речовини, зокрема: скляна лійка, пластикові та скляні ємності (каністри, пляшки), скляна ємність з двома отворами та трубками (скляний спіральний холодильник), скляні ємності колбоподібної форми різних об`ємів, фольга, зіп-пакети, електронні ваги, мірні ємності, а також рідини та предмети не віднесені до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Крім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у період часу із 05.07.2024 по 09.09.2024 р. систематично купували у невстановленому досудовим розслідуванням місці прекурсор фенілнітропропен (1-феніл-2-нітропропен), необхідний для подальшого виготовлення психотропної речовини амфетаміну.
Так, в період часу із 13 год 42 хв 05.07.2024 по 13 год 00 хв 06.07.2024 р. ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , використовуючи складові частини, пристосовані знаряддя та засоби, незаконно виготовили психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено, масою не менше 0,0483 грам з метою подальшого збуту, яку залишили зберігати у вищевказаній квартирі до 26.07.2024 р.
Також 09.09.2024 р. ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , використовуючи складові частини, пристосовані знаряддя та засоби, повторно, незаконно виготовили психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено, у невстановленій слідством кількості з метою подальшого збуту, яку залишили зберігати у вищевказаній квартирі до 21 год 44 хв 09.09.2024 р.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, повторно, за попередньою змовою групою осіб, та у незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України.
Так, на підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, які були дослідженні у судовому засіданні, а саме:
- протокол затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 10.09.2024 р., в ході якого у ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон;
- протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 09.09.2024 р., в ході якого вилучено предмети та речовини, необхідні для виготовлення психотропної речовини, а також прекурсори та готову психотропну речовину - амфетамін;
- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10.09.2024 р., який дав викривальні покази відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ;
- протокол за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 01.08.2024 р.;
- протокол за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії аудіо, відео контроль особи від 01.08.2024 р.;
- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне отримання зразків, а саме: наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів від 26.07.2024 р.,
- інші матеріали кримінального провадження.
Оцінюючи наявні у справі матеріали та встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти злочини у сфері незаконного обігу психотропних речовин, може впливати на іншого підозрюваного та свідка у цьому ж кримінальному провадженні.
Ризиком у контексті кримінального процесуального законодавства є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 враховується тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України, які відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень.
Враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (зокрема, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, санкцією ч. 2 ст. 313 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 6 років).
В судовому засіданні також було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких сформованих соціальних зв"язків, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має.
Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває в родинних відносинах з іншим підозрюваним ОСОБА_7 , який є співучасником злочину. Також він товаришує зі свідком ОСОБА_9 та йому відоме місце проживання свідка. Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 10.09.2024 р. встановлено, що свідок дав викривальні покази відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявності інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 станом на 11.09.2024 р. має місце реєстрації ( АДРЕСА_1 ), де проживають його мати та баба.
Також встановлено, що підозрюваний має належну поведінку, посередню характеристику.
Слідчим суддею також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Доводи слідчого та прокурора по факту самовільного залишення місця служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження належними доказами, зокрема докази щодо внесення даного факту до ЄРДР відсутні.
Окрім того, з досліджених матеріалів клопотання не встановлено факту збуту підозрюваним ОСОБА_5 наркотичних засобів.
Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором під час розгляду клопотання також не доведені і в клопотанні слідчим належним чином не обґрунтовані.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 313 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 3 ст. 194 КПК України.
Сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення ОСОБА_5 суворого покарання за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність цілодобового домашнього арешту, прокурор разом зі слідчим не позбавлені процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність у нього місця реєстрації, за яким проживають його мати та баба, його молодий вік, посередню характеристику, відсутність судимостей.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193-194, 196- 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 цілодобово залишати житло, в якому він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та перебуватиме під цілодобовим домашнім арештом ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_9 .
Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 ч. 6 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 11 листопада 2024 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.
Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1