Дата документу 05.09.2024 Справа № 333/6001/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6001/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/507/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 05 вересня 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника певної військової частини ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника певної військової частини ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Представник певної військової частини ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника певної військової частини ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що повідомлення командира певної військової частини ОСОБА_7 від 24 квітня 2024 року не містить відомостей про наявність в діях ОСОБА_8 високого ступеня суспільної небезпечності, який би відповідав складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, отже слідчий суддя не убачає підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, викладених у його повідомленні до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В апеляційній скарзі представник певної військової частини ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги, викладені в скарзі, та зобов`язати після внесення до ЄРДР відомостей спрямувати відповідний витяг на електронну адресу певної військової частини.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя періоди відсутності військовослужбовця на військовій службі рахує як дисциплінарне правопорушення, а не як кримінальний злочин.

Зазначає, що відсутність військовослужбовця на військовій службі підтверджується документами, доданими до скарги.

Посилається на те, що орган досудового розслідування повинен на підставі наданих повноважень здійснити перевірку наявні чи відсутні ознаки злочину в діях військовослужбовця.

Вказує, що початок нез`явлення на військову службу військовослужбовця слід вважати 28 лютого 2024 року, а кінець 02 березня 2024 року.

Також, зазначає, що відсутність покарання за вчинене позбавляє командування бойових бригад реалізовувати своє право на притягнення військовослужбовця до відповідальності.

Крім того, вказує, що відсутність військовослужбовця більше трьох діб на військовій службі під час дії правового режиму «Військовий стан» - має склад кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

В апеляційній скарзі представник військової частини просить розгляд апеляційної скарги провести за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду провадження не надсилав.

Представник ТУ ДБР у м.Мелітополі в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, звернувся з клопотаннями про розгляд вказаного провадження без його участі, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю апелянта, прокурора та представника ТУ ДБР у м.Мелітополі, належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, вказані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає не в повній мірі, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, представник певної військової частини ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду Запорізької області зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі зазначено, що 24 квітня 2024 року певною військовою частиною направлено на адресу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі та в м.Запоріжжі повідомлення про вчинення військовослужбовцем, призваним по мобілізації, ОСОБА_8 кримінального правопорушення за фактом самовільного залишення військової частини.

У зазначеній скарзі представник певної військової частини ОСОБА_6 просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро, розслідувань розташованого у м.Мелітополі та в м.Запоріжжі внести відомості про вказане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування по вказаному факту, надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як зазначено вище, відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав на те, що не убачає підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки повідомлення командира певної військової частини від 24 квітня 2024 року не містить відомостей про наявність в діях ОСОБА_8 високого ступеня суспільної небезпечності, який би відповідав складу кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Переглядаючи вказану ухвалу слідчого судді, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження, командир певної військової частини ОСОБА_9 звернувся до територіального управління Державного бюро розслідувань із повідомленням від 24 квітня 2024 року №693/8514 про виявлене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

У вищевказаному повідомленні командир певної військової частини зазначає, що військовослужбовець ОСОБА_8 з 08 години 00 хвилин 28 лютого 2024 року по 18 годину 00 хвилин 02 березня 2024 року був відсутній на військовій службі, службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд. Причини та своє місце перебування командуванню не повідомляв. До повідомлення додано докази, які на думку заявника є достатніми для висновку про самовільне залишення військовослужбовцем військової частини та нез`явлення на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби. Заявник просив внести відомості про вказане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування по вказаному факту та надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В матеріалах справи наявна копія листа від 23 травня 2024 року №5492зкп/мл-2024/17-02-6082/24 заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь.

У вказаному листі зазначено, що в вищевказаному повідомлені представника певної військової частини на теперішній час не убачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення військовослужбовцем ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Злочин, серед інших правопорушень, характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними та суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Частина 2 статті 11 КК України передбачає, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. ОСОБА_8 був відсутній на службі нетривалий час, самостійно повернувся до частини, продовжив виконувати обов`язки військовослужбовця, достатні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування на теперішній час відсутні.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм КПК України (в т.ч. ст.ст.91-94 КПК України), перевірка обставин, викладених в заяві про вчинення злочину, можлива лише після початку досудового розслідування.

Відповідно, без проведення всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин висновки слідчого судді про те, що повідомлення командира певної військової частини не містить відомостей про наявність в діях ОСОБА_8 високого ступеня суспільної небезпечності, який би відповідав складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є передчасними.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що у вищевказаному повідомленні командира певної військової частини викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про протилежне суперечать змісту самого повідомлення.

В свою чергу, обґрунтованість такого повідомлення має перевірятися шляхом проведення всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин провадження, що можливе лише під час досудового розслідування після внесення відповідних відомостей вищевказаним повідомленням до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чого відповідними посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, здійснено не було.

Оскільки на викладене слідчий суддя при розгляді скарги уваги не звернув, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає безумовному скасуванню відповідно до вимог ст.ст.407, 409, 412 КПК України, з постановленням нової ухвали - про задоволення скарги та зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомлення командира певної військової частини від 24 квітня 2024 року та виконати інші дії, передбачені ст.214 КПК України.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника певної військової частини ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника певної військової частини ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, скасувати.

Скаргу представника певної військової частини ОСОБА_6 задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за фактом, викладеним у повідомленні командира певної військової частини ОСОБА_7 від 24 квітня 2024 року, щодо наявності в діях військовослужбовця ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та виконати інші дії, передбачені ст.214 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3