Справа № 953/6033/24
Провадження № 1-кс/953/5316/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001112 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном арешт, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001112 від 19.07.2023 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуків майно за адресами:

-АДРЕСА_1 , майно ОСОБА_4 , а саме: предмети, ззовні схожі на грошові кошти наступних валют, номіналів та у кількості: купюри номіналом 1000 гривень у кількості 206 штук; купюри номіналом 500 гривень у кількості 337 штук; купюри номіналом 200 гривень у кількості 520 штук; купюри номіналом 20 гривень у кількості 3 штук; купюри номіналом 100 доларів США у кількості 9 штук; купюри номіналом 50 доларів США у кількості 8 штук; купюри номіналом 50 Євро у кількості 12 штук; купюри номіналом 1000 російських рублів у кількості 9 штук; купюри номіналом 200 російських рублів у кількості 1 штук; купюри номіналом 100 російських рублів у кількості 7 штук; купюри номіналом 50 російських рублів у кількості 1 штук; мобільний телефон iPhone XR, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою в ньому з номером мобільного телефону НОМЕР_2 ; ноутбук Lenovo, заводський номер: НОМЕР_3 ; печатка «Общество с ограниченной ответственностью «ТЕХО» ИНН »;

-АДРЕСА_2 ., майно ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «HUAWEI P20 Lite», моделі ANE-LX1, чорного кольору, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 ; мобільний телефон «SAMSUNG» Galaxy A52, моделі SM-A525F|D3, серійний номер: НОМЕР_6 , imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_8 , з карткою оператора мобільного звязку НОМЕР_9 ноутбук марки «ASUS», модель R540S, SN: НОМЕР_10 , чорного кольору;

-Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вулиця Зелена, 63-А., майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний термінал Xiaomi 11T, IMEI НОМЕР_11 , IMEI 2 НОМЕР_12 , з сім-картою мобільного оператора «Kyivstar» з номером НОМЕР_13 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone UA» НОМЕР_14 .

Місцем зберігання арештованого майна прокурор просить визначити слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наступні обставини.

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001112 від 19.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України з числа посадових осіб та працівників ТОВ «ТЕХО», а саме директор підприємств - ОСОБА_4 та бухгалтери - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які в період з початку збройної агресії рф проти України по теперішній час, з метою завдання шкоди Україні, використовуючи ряд підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, зареєстрованих, як на території України, так і на території рф, вчиняють умисні дії на допомогу державі агресору, а саме здійснюють постачання продукції на користь держави агресора, провадять фінансово-господарську діяльність на території рф, яка полягає у здійсненні оптової торгівлі машинами та устаткуванням, в результаті чого, шляхом відрахування податкових платежів до федерального бюджету рф, здійснюють фінансування оборонного комплексу держави-агресора, що призводить до нарощування військового потенціалу рф та підтримки агресії проти України.

08.07.2024 на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 05.07.2024 проведені обшуки за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 у будинку та прибудинкових спорудах за адресою: АДРЕСА_1 ; за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ; за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 у житловому будинку та прибудинкових спорудах, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , в ході яких виявлено та вилучено зазначене в клопотанні майно.

Вилучені предмети, речі та документи є носіями інформації та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

08.07.2024 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власники майна ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та участі власників майна. Також надав письмові заперечення проти клопотання, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, окрім арешту грошових коштів російських рублів, з наступних підстав.

Так, зі змісту клопотання прокурора та постанови про визнання речовим доказом слідує, що жодних ознак визначених ст. 98 КПК України грошові кошти в національній валюті, валюті США та євро не мають відношення до кримінального провадження, адже право на вилучення таких коштів навіть не було оговорено в ухвалі на проведення обшуку від 05.07.2024 року, виданої слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова, що виключає мету накладення арешту на майно. Крім того, грошові кошти в національній валюті, номіналом 500 грн. в кількості 311 шт., номіналом 200 грн. в кількості 511 шт., в доларі США номіналом 100 доларів в кількості 9, номіналом 50 доларів в кількості 8, 50 євро в кількості 1 шт. належать виключно ОСОБА_7 , яка під час вилучення вказаних грошових коштів заявила про їх належність саме їй та заперечила про необхідність такого вилучення. Про вказані обставини зазначено безпосередньо в самому протоколі обшуку від 08 липня 2024 року. Що стосується інших грошових коштів в національній валюті номіналом 1000 грн. в кількості 206 шт., номіналом 500 гривень в кількості 26 шт., номіналом 200 гривень в кількості 3 шт. та номіналом 20 гривень в кількості 3 шт. зазначає, що вказані грошові кошти належать виключно ОСОБА_4 , були отримані внаслідок виплати дивідендів товариством, яке створене та діє на території України. Зокрема, ОСОБА_4 є директором і засновником ТОВ «НАВІО» та ТОВ «Ютам-Харків», а тому походження грошових коштів в національній валюті є доволі зрозумілим. Під час нарахування та виплати дивідендів товариством утримано та сплачено податок передбачений нормами ПК України та вказані грошові кошти були зняті в банківській установі саме з призначенням виплати, яка була вказана вище, тому вони жодним чином не можуть відповідати ознакам речового доказу, який визначений ст. 98 КПК України. Інших підстав накладення арешту на майно прокурором в клопотанні не озвучено. За таких підстав захисник вважає, що звертаючись з клопотанням про арешт майна, прокурор не довів обставин обґрунтованості та необхідності застосування заходів кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів, які містять статус тимчасово вилученого майна, а тому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню. В частині решти майна (цифрової техніки) захисник зазначає, що клопотання та додані до нього матеріали не містять ознак за якими можна стверджувати, що вказане майно відповідає ознакам речового доказу адже навіть сама постанова про визнання вказаного майна речовими доказами не містить застережень, що на вилученій цифровій техніці міститься інформація, яка стосується предмету кримінального провадження, а тому вирішення питання щодо обмеження у праві вільного користування таким майном є передчасним та потребує доопрацювання зі сторони органу досудового розслідування. У зв`язку із чим, застосування заходів забезпечення кримінального провадження в межах даного кримінального провадження є передчасним та не відповідає меті кримінального провадження, що в подальшому призведе до порушення права на мирне володіння майном особам по відношенню до яких вирішується питання застосування таких заході.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про його задоволення з наступних підстав.

Клопотання прокурора про арешт майна подане у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, було вилучене в ході обшуків за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про можливу причетність яких до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.111-2 вбачається з ухвал слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від про обшуки. Крім того, зазначеною ухвалою слідчим суддею надано дозвіл на відшукування та вилучення речей (зокрема, технічних засобів, засобів мобільного зв`язку, документів господарської діяльності та бухгалтерського обліку), на які прокурор просить накласти арешт.

Постановою слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_9 від 08 липня 2024 року зазначені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на цій стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Завдання слідчого судді полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на цей час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб. При цьому, арешт на майно з метою збереження речових доказів, може бути накладено незалежно від того, чи пред`являлась підозра у вчиненні злочину (ч. 3 ст.170 КПК України) та не пов`язаний з певною особою, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з цим, згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені мобільні телефони та ноутбук, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання його речовими доказами, є необхідність у проведенні його огляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Враховуючи, що вилучені мобільні телефони та ноутбук може містити відомості, які не мають значення для даного кримінального провадження та необхідні особам для забезпечення своїх соціальних потреб та здійснення професійної діяльності, з метою запобігання надмірного обмеження права власності, слідчий суддя вважає за необхідне після зняття за участю спеціаліста інформації з мобільних телефонів та ноутбуку передати їх власникам на відповідальне зберігання.

Разом з цим, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, окрім предметів схожих на грошові кошти купюр російських рублів, виходячи з наступного.

За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном є не будь-яке майно, вилучене у межах проведення обшуку, а лише те майно, що не входить до переліку, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.

Згідно із ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Так, ухвалами слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 05.07.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом відшукання та вилучення предметів, речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: технічних засобів, комп`ютерної техніки (комп`ютери, ноутбуки планшети, тощо), засобів мобільного зв`язку, Sim-карт, магнітних носіїв інформації, які використовуються для здійснення протиправної діяльності та підтримки зв`язку з представниками рф, блокнотів, записників, чорнових записів, документації щодо здійснення бухгалтерського обліку, господарських та банківських операцій на території рф, в яких містяться відомості щодо здійснення злочину.

Дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів зазначені ухвали слідчого судді про обшук не містять.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 вилучені предмети, ззовні схожі на грошові кошти наступних валют, номіналів та у кількості: купюри номіналом 1000 гривень у кількості 206 штук; купюри номіналом 500 гривень у кількості 337 штук; купюри номіналом 200 гривень у кількості 520 штук; купюри номіналом 20 гривень у кількості 3 штук; купюри номіналом 100 доларів США у кількості 9 штук; купюри номіналом 50 доларів США у кількості 8 штук; купюри номіналом 50 Євро у кількості 12 штук.

Але в клопотанні про арешт майна прокурором не наведено будь-яких обставин та доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для арешту грошових коштів, зокрема слідчий суддя не вбачає жодних достатніх підстав вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 та ст.98 КПК України. Прокурором ані в клопотанні, ані під час розгляду клопотання слідчим суддею не доведено можливість використання грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні, не наведено жодних обставин та не надано відповідних доказів, які б могли свідчити про наявність розумної підозри вважати, що вилучені гроші були здобуті злочинним шляхом, використані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, були предметом кримінального правопорушення, використовувались для його вчинення, були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або якимось іншим чином мають значення у даному кримінальному правопорушенні.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 11 липня 2024 року клопотання прокурора про арешт майна у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору з встановленням строку для усунення недоліків з тих підстав, що в порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України прокурором не було зазначено обґрунтування необхідності арешту майна, зокрема підстав та мети накладення арешту на вилучені предмети, зовні схожі на грошові кошти.

Але при повторному зверненні з клопотанням про арешт майна, прокурором не усунені зазначені вище недоліки, не наведено та не обґрунтовано підстави та мету накладення арешту на вилучені предмети, зовні схожі на грошові кошти.

Крім того, обшук за місцем проживання ОСОБА_4 проводився у присутності ОСОБА_7 , яка також проживає за зазначеною адресою, та яка заявила про належність їй виявлених грошових коштів. Зазначена обставина прокурором не перевірена.

Крім того, власниками майна надані до суду документи, що підтверджують отримання ОСОБА_4 доходу у вигляді дивідендів як учаснику ТОВ «ТЕХО», які з більшою вірогідністю свідчать про законність джерел походження належних ОСОБА_4 грошових коштів. Прокурором не надано до суду жодних доказів та не наведено обставин, які б свідчили про встановлення під час досудового розслідування обставин можливого отримання вилучених грошових коштів злочинним шляхом, також наразі відсутні підстави вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти можуть містити відомості, які мають значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 06 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

На підставі вищевикладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК України вилучені під час обшуку грошові кошти підлягають негайному поверненню власнику майна.

При вирішенні питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна слідчий суддя виходить з дискреційних повноважень органу досудового розслідування щодо визначення місця зберігання вилученого майна під час досудового розслідування у визначених законодавством межах та керується положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.

Так, місце зберігання арештованого майна слід визначити як просить в клопотанні прокурор - за органом досудового розслідування СВ Управління СБ України в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001112 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001112 від 19.07.2023 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуків 08 липня 2024 року майно за адресами:

1) АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , а саме:

- предмети, ззовні схожі на грошові кошти наступних валют: купюри номіналом 1000 російських рублів у кількості 9 штук; купюри номіналом 200 російських рублів у кількості 1 штук; купюри номіналом 100 російських рублів у кількості 7 штук; купюри номіналом 50 російських рублів у кількості 1 штук;

-мобільний телефон iPhone XR, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою в ньому з номером мобільного телефону НОМЕР_2 ;

-ноутбук Lenovo, заводський номер: НОМЕР_3 ;

-печатка «Общество с ограниченной ответственностью «ТЕХО» ИНН »;

2) АДРЕСА_2 ., яке належить ОСОБА_5 , а саме:

-мобільний телефон «HUAWEI P20 Lite», моделі ANE-LX1, чорного кольору, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон «SAMSUNG» Galaxy A52, моделі SM-A525F|D3, серійний номер: НОМЕР_6 , imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_8 , з карткою оператора мобільного звязку НОМЕР_9

-ноутбук марки «ASUS», модель R540S, SN: НОМЕР_10 , чорного кольору;

3)Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вулиця Зелена, 63-А., яке належить ОСОБА_6 , а саме:

-мобільний термінал Xiaomi 11T, IMEI НОМЕР_11 , IMEI 2 НОМЕР_12 , з сім-картою мобільного оператора «Kyivstar» з номером НОМЕР_13 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone UA» НОМЕР_14 .

Місце зберігання арештованого майна визначити за органом досудового розслідування СВ СБ України в Харківській області.

Після зняття інформації за участю спеціаліста з наступних речей: мобільний телефон iPhone XR, imei: НОМЕР_1 , з сім-картою в ньому з номером мобільного телефону НОМЕР_2 ; ноутбук Lenovo, заводський номер: НОМЕР_3 ; мобільний телефон «HUAWEI P20 Lite», моделі ANE-LX1, чорного кольору, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 ; мобільний телефон «SAMSUNG» Galaxy A52, моделі SM-A525F|D3, серійний номер: НОМЕР_6 , imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_8 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_9 ; ноутбук марки «ASUS», модель R540S, SN: НОМЕР_10 , чорного кольору; передати ці речі на відповідальне зберігання власникам у разі їх згоди, попередивши останніх про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Вилучені в ході проведення обшуків 08 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, ззовні схожі на грошові кошти наступних валют, номіналів та у кількості: купюри номіналом 1000 гривень у кількості 206 штук; купюри номіналом 500 гривень у кількості 337 штук; купюри номіналом 200 гривень у кількості 520 штук; купюри номіналом 20 гривень у кількості 3 штук; купюри номіналом 100 доларів США у кількості 9 штук; купюри номіналом 50 доларів США у кількості 8 штук; купюри номіналом 50 Євро у кількості 12 штук повернуту власнику.

Роз`яснити прокурору його відповідальність за зберігання арештованого майна.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Слідчий суддя ОСОБА_1