Справа № 439/1395/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/880/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, у межах кримінального провадження № 0000059 за апеляційною скаргою прокурора Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Радивилів, Радивилівського району, Рівненської області, українки, громадянки України, із загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, до якої застосовано примусові заходи виховного характеру,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 задоволено клопотання прокурора та звільнено неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, і застосовано до неповнолітньої ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі неповнолітньої ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактичне місце проживання якої є адреса: АДРЕСА_1 .

Попереджено ОСОБА_10 про її відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання, що на неї буде накладене грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Речові докази по справі:

-порошкоподібну речовину білого кольору у зіппакеті та поліетиленовий пакет сірого кольору з накладною ТТН 5134 залишено на зберіганні в камері зберігання у ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області;

- мобільний телефон марки IPhone моделі 13 Pro max, imei1 НОМЕР_1 та НОМЕР_2 НОМЕР_3 повернуто ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави 2 271,84 грн. за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/120-24/6775 -НЗПРАП від 10.06.2024.

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції, а саме в резолютивній частині ухвали, встановивши тривалість заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_7 строком на один рік.

Не оспорюючи доведеності вини підозрюваної та правильності кваліфікації її дій, апелянт вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, внаслідок чого судом неправильно застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітньої особи під нагляд батьків без визначення тривалості вказаного заходу виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановления вироку не потребує застосування покарання.

Згідно з п. З ч. 2 ст. 105 КК України, у цьому разі (застосування положень ч. 1 ст. 105 КК України) суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, одним з яких є передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

У відповідності до ч. З ст. 105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано застосувавши до неповнолітньої ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_11 , усупереч вимогам ч. З ст. 105 КК України не встановив тривалості вказаного заходу виховного характеру, чим допустив є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню (п. 1 ч. ст. 413 КПК України), що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення.

Судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що у травні 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) неповнолітня ОСОБА_7 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів або їх аналогів на території України, та відповідальність за їх незаконний обіг, а саме знаючи, що вільний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів або їх аналогів на території України заборонений, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети його збуту, за допомогою електронних засобів зв`язку, а саме додатку «телеграм», у невстановленої досудовим розслідуванням особи замовила особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - мефедрон, після чого перерахувала на вказаний невідомою особою рахунок грошові кошти в сумі 770 грн, в якості оплати за вказаний наркотичний засіб.

Домовившись про спосіб одержання замовленого наркотичного засобу, неповнолітня ОСОБА_7 06 червня 2024 року, близько 15 год. 00 хв., шляхом одержання, придбала у невстановленої в ході досудового розслідування особи у запакованому вигляді в поліетиленовому пакеті сипучу порошкоподібну речовину білого кольору, що містить 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,9716 грама, для власного споживання, без мети збуту.

В подальшому, 06 червня 2024 року, близько 15 години 30 хвилин, неповнолітня ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , незаконно зберігала при собі один поліетиленовий пакет із сипучою порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон) маса якої в перерахунку на діючу речовину, становить 0,9716 грама, для власного споживання, без мети збуту, про наявність якого повідомила в ході спілкування з працівниками поліції ВП № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, якими вона була зупинена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32, ч. 2 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7, ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, ст.ст.5, 7 Постанови Кабінету міністрів України за №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» від 29.12.2021.

Після цього, 06 червня 2024 року, близько 15 години 33 хвилин, працівниками поліції ВП № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області по вул. Лесі Українки, поблизу будинку № 55, Золочівського району, Львівської області, в ході проведеного огляду місця події виявлено та вилучено добровільно виданий неповнолітньою ОСОБА_7 , в присутності її матері та законного представника ОСОБА_10 , один поліетиленовий пакет у якому була наявна порошкоподібна речовина білого кольору, що містить 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон) в перерахунку на діючу речовину, становить 0,9716 грама.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_8 та захисника адвокат ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили задовольнити її, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження,

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг 15-річного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України (глава 38 КПК України) встановлено особливий порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх.

Так, згідно з ч.1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановления вироку не потребує застосування покарання.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 105 КК України, у цьому разі (застосування положень ч. 1 ст. 105 КК України) суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, одним з яких є передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

У відповідності до ч.3 ст.105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Крім того, відповідно до вимог п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано застосувавши до неповнолітньої ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_11 , усупереч вимогам ч.3 ст. 105 КК України не встановив тривалості вказаного заходу виховного характеру, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню (п. 1 ч. ст. 413 КПК України).

Апеляційні вимоги прокурора знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у разі пом`якшення виду примусових заходів медичного або виховного характеру.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 498, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України змінити.

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_7 строком на один рік.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: