ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1549/24 Номер провадження 11-кп/814/1819/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000076 за апеляційною скаргою прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снітин Лубенського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого

засуджено за ч.1 ст. 249 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 22049 гривень шкоду, заподіяної державі вчиненим кримінальним правопорушенням внаслідок незаконного зайняття рибним промислом.

Відповідно до статей 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію - примусово безоплатно вилучити у власність держави: рибу «Синець» загальною кількістю 9 штук, вартістю 1581 гривня за одиницю, «Плоскирка, загальною кількістю 3 штуки, вартістю 1564 гривні за одиницю та «Плітка» загальною кількістю 2 штуки, вартістю 1564 гривні за одиницю, на загальну суму 22049 гривень, які передані на зберігання Полтавському рибоохоронному патрулю під розписку.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 03.04.2024 приблизно о 18:00 год у період нересту риби, заздалегідь взявши з собою заборонену для любительського рибальства металеву конструкцію «Павук», прибув на берег річки Сула в селі Снітин Лубенського району Полтавської області та самостійно встановив металеву конструкцію «Павук» для незаконного видобування риби.

В подальшому, 03.04.2024 приблизно о 20:00 год ОСОБА_8 , за допомогою раніше встановленого знаряддя лову «Павук» з прямим умислом виловив рибу «Синець» загальною кількістю 9 штук, вартістю 1581 грн за одиницю, «Плоскирка» загальною кількістю 3 штуки, вартістю 1564 грн за одиницю та «Плітка» загальною кількістю 2 штуки, вартістю 1564 грн за одиницю, чим спричинив матеріальних збитків рибогосподарським водним об`єктам, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного видобування (збирання) або знищення цінних видів біоресурсів» на загальну суму 22049 гривень.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню при призначенні покарання, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 249 КК України на 1 рік пробаційного нагляду.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що при призначенні покарання суд не звернув увагу на вік обвинуваченого, який на час розгляду справи в суді досяг пенсійного віку. Станом на день ухвалення вироку ОСОБА_8 виповнився 61 рік, тому, відповідно до ч.3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі. Тобто судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ч.1 ст.65, ст. 61 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, згідно телефонограми прохав розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, за обставин, викладених у вироку, учасниками не оскаржуються.

Разом з цим доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, на час ухвалення вироку йому виповнилося 61 рік, тобто він досяг пенсійного віку.

За таких підстав, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, так як відповідно до ст.51 КК України пробаційний нагляд є менш суворим покаранням від обмеження волі, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, оскільки неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання в бік пом`якшення покарання можливо усунути шляхом зміни судового рішення.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що вирок щодо ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного покарання обвинуваченому, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 249 КК України покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4