УХВАЛА

Іменем України

24.09.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянув у кримінальному провадженні №0001160 від 15.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна та додані до клопотання матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

У клопотанні слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт працівника ВМП ГУНП в Житомисрькій області, про те що на окуповній території, а саме: АДРЕСА_1 , невідома особа незаконно утримувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проти його волі.

За вказаним фактом СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст. 149 КК України.

У період з листопада 2022 по лютий 2024 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , який перебував на тимчасово окупованій території с. Олександрівка Сєвєродонецького району, Луганської області опікуном ОСОБА_5 та його дружиною вчинялося психологічне насильство, не надавалася належна медична допомога, вчинялися заходи трудової експлуатації та обмежування ОСОБА_4 у пересуванні.

Встановлено, що до вказаного правопорушення може бути причетним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 місце народження: Донецька область, Добропільський район, с. Новодонецьке. РНОКПП: НОМЕР_1 . УНЗР: НОМЕР_2 . Паспорт громадянина України: НОМЕР_3 . Дата видачі: 27.02.2018. Дійсний до: 27.02.2028. Користується/користувався абонентськими номерами: НОМЕР_4

31.05.2024 на базі центру «Барнахус» із залученням психолога проведено допит потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого останній повідомив, що в липні 2022 року під час евакуації з м. Олександрівка, Луганської області, перебуваючи в автомобілі разом із матір`ю ОСОБА_6 та братом ОСОБА_7 потрапили в ДТП, в ході якого на очах останнього загинула мати та брат. В подальшому він був доставлений до лікарні в м. Луганськ, де перебував близько 4-х місяців. Після чого до лікарні приходили працівники ФСБ, які повідомили, що в нього буде опікун, а саме ОСОБА_5 , та що саме цей варіант для нього найкращий.

Далі ОСОБА_5 разом зі своєю співмешканкою забрали останнього та повезли до будинку, який належав матері потерпілого, та в якому в подальшому всі разом проживали. Перший тиждень прожиття разом із ОСОБА_5 , був спокійний та до нього добре відносились. Після чого ОСОБА_5 , примушував його поратись в дворі, рубати дрова, забороняв бачитись із однолітками та навіть забороняв виходити на двір до туалету після 23 год. 00 хв., хоча туалет знаходився на дворі, пояснюючи це тим, що це його проблеми якщо він не встиг сходити до туалету. Також ОСОБА_5 записав останнього до школи, а саме повторно навчатись у 9 класі. Також останній пояснив, що якщо на декілька хвилин запізниться зі школи то ОСОБА_5 , виражається в його бік лайливими словами, які принижували його людську честь та гідність.

Увесь час ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями та кишенькових коштів останньому не надавав, а співмешканка ОСОБА_5 навіть не спілкувалась із ним, оскільки ОСОБА_5 неодноразово будучи в стані алкогольного сп`яніння наносив їй тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_5 забрав документи потерпілого та повіз до закладу навчання під приводом здобувати освіту на спеціальність флориста, хоча останній не хотів. Приїхавши туди ОСОБА_4 побачив, що це інтернат для розумово відсталих дітей та не хотів там знаходитись але ОСОБА_5 не звертав на це уваги.

Таким чином наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 причентий до вчинення відносно ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України із корисливим мотивом заволодіти нерухомим майном ОСОБА_4 , а саме будинком за адресою АДРЕСА_2 , що зареєстрований на ОСОБА_6 та на праві спадщини належить ОСОБА_4 .

В обгрунтування заявленого клопотання вказано, що з метою збереження майна потерпілого, уникнення його неправомірного відчуження та таким чином вибуття із права власності, а також з метою забезпечення речового доказу, прокурор просить накласти арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

На даний час вказане нерухоме майно незаконно перебуває під контролем ОСОБА_5 . Не накладення арешту на вказане майно, може призвести до його вибуття із законної власності та передачі його третім особам як добросовісним набувачам, що в подальшому може вплинути на хід досудового розслідування.

В судове засідання прокурор та власник майна не з?явилися, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, оцінену співмірність між рівнем заходів процесуального обтяження та потребами досудового розслідування, слідчим суддею встановлена достатня переконливість наведених у клопотанні ґрунтувань щодо необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Виходячи з вищенаведеного, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на Житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 Б

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1