Справа № 456/1220/24
Провадження № 1-кп/456/262/2024
УХВАЛА

про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості

26 листопада 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001240 від 29.12.2023 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим,

в с т а н о в и в:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001240 від 29.12.2023 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подано для затвердження судом угоду про визнання винуватості від 26 листопада 2024 року, укладену між прокурором на підставі письмової згоди потерпілого з однієї сторони та обвинуваченим та його захисником з іншої сторони в рамках кримінального провадження №0001240 від 29.12.2023 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі згідно з обвинуваченням. Сторони угоди підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, сторони вважають за можливе та погоджуються, із застосуванням ст. 69 КК України на призначення ОСОБА_5 покарання: за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. З урахуванням ступення тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, а також його щире каяття та беззастережне визнання ним своєї винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, а також враховуючи що обвинувачений на даний час проходить військову службу, сторони домовилися клопотати перед судом про заміну ОСОБА_5 , відповідно до ст. 58 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік на службове обмеження для військовослужбовців строком 1 (один) рік, з відрахуванням 10 відсотків із суми грошового забезпечення обвинуваченого в дохід держави.

Обвинувачений в судовому засіданні просить суд відмовити в затвердженні угоди.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого, просить відмовити в затвердженні угоди.

Потерпілий та представник потерпілого у вирішенні вказаного питання покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

За наявності однієї з підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди вимогам закону, фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

За змістом ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, укладаючи угоду про визнання винуватості сторонами не враховано правові приписи ст.472 КПК України, згідно з якими в угоді про визнання винуватості зазначається узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, однак заміну покарання відповідно до ст.58 КК України, як про це просять сторони кримінального провадження, не передбачено.

Суд звертає увагу і на саме формулювання в угоді «…..сторони домовились клопотати перед судом про заміну покарання…», тобто призначення саме такого виду і розміру покарання сторони покладають на розсуд суду, що ст.472 КПК України не передбачено.

При цьому суд зауважує, що сторона обвинувачення в судовому засіданні повідомила про те, що вказане формулювання є частиною угоди, однак наведене формулювання не може свідчити про узгодженість між сторонами такого виду покарання.

Крім цього, суд зауважує, що визначені в угоді про визнання винуватості обставини, що пом`якшують покарання, фактично є обставинами, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання про можливість укладення самої угоди, відповідно до вимог ст. 470 КПК України.

Отже, угода не містить обґрунтування того, які саме обставини та внаслідок чого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому сторонами при укладенні угоди про визнання винуватості та узгодженні покарання, застосування правових приписів ст.69 КК України не мотивовано.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повного розуміння ним його процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, з`ясував, що обвинувачений погодився з розглядом справи в порядку, передбаченомуст. 474 КПК України, та ухваленням вироку на підставі угоди про визнання винуватості лише за умови призначення йому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої угодою, однак вважає, що якщо суд прийде до висновку про відсутність підстав для заміни покарання на підставі ст.58 КК України, він не погоджується з покаранням, з застосуванням правових приписів ст.69 КК України, а тому просить в затвердженні угоди про визнання винуватості відмовити.

Той факт, що обвинувачений у судовому засідання відмовився від угоди про визнання винуватості та заперечив щодо її затвердження переконливо свідчить про те, що дана угода була укладена за відсутності добровільної згоди на це в обвинуваченого. За наявних обставин виключена можливість затвердження такої угоди судом, така угода не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, що є безумовною підставою для відмови в її затвердженні.

Відмова сторони кримінального провадження від угоди про визнання винуватості свідчить про відсутність фактичних підстав для затвердження угоди.

Таким чином, з урахуванням встановленої судом невідповідності угоди про визнання винуватості вимогам норм КПК України, суд приходить до висновку що підстави для її затвердження відсутні, а судове провадження кримінального провадження слід продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст. 474 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити в затверджені угоди про визнання винуватості від 26 листопада 2024 року, укладену між прокурором на підставі письмової згоди потерпілого з однієї сторони та обвинуваченим та його захисником з іншої сторони в рамках кримінального провадження №0001240 від 29.12.2023 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Розгляд кримінального провадження продовжити у загальному порядку.

Роз`яснити сторонам положення ч.8 ст.474 КПК України, згідно з якими до моменту видалення суду до нарадчої кімнати сторони угоди мають право ініціювати зміни до укладеної угоди та у разі досягнення згоди укласти нову угоду. . Повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали буде оголошено 27 листопада 2024 року о 18.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1