Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/481/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року. м.Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційними скаргами прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Балкового Назарія та захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, освіта вища, пілот першого класу, маючого на утриманні мати похилого віку та неповнолітню доньку, одруженого, займав посаду командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, звільнений у запас, учасник бойових дій, має 78 бойових вильотів; нагороджений орденом «Воїн миротворець», орден «Богдана Хмельницького», медаль «20 років бездоганної служби; подяки від Президента України, ОДА, міськради та інших; одруженого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживав: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 32 днів, до 14 год 00 хв 29.09.2024, визначено розмір застави в сумі 1 059 800 гривень, з урахуванням вже сплаченої суми 242 240 грн., з покладенням відповідних обов`язків.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2024 року, стосовно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 32 днів, до 14 год 00 хв 29.09.2024, визначено розмір застави в сумі 1 059 800 гривень, з урахуванням вже сплаченої суми 242 240 грн., з покладенням відповідних обов`язків.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2024, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_10 , погодженого з заступником керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_11 продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 2 тис. прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6 056 000 грн - в межах строку досудового розслідування, а саме до29.09.2024 та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1-4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді зазначив, що слідчий суддя 29 серпня 2024 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 03 вересня 2024 року.

Відповідно до правової позиції, яка відображена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 27 травня 2019 року (справа №461/1434/18, провадження №51-6470 кмо 18), якщо слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 Кримінального процесуального кодексу України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги вказав, що при постановленні ухвали суд першої інстанції у повній мірі не врахував вагомості наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, тяжкості покарання, передбаченого санкцією статті, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також обставини, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а також наявну ситуацію в країні, та обставини злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 .

Вважає, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, у тому числі, користуючись зв`язками у системі правоохоронних органів, шляхом виїзду за межі України, у тому числі через неконтрольовані пункти пропуску. Також підозрюваний ОСОБА_6 для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої особисті зв`язки з працівниками у різних правоохоронних, контролюючих та судових органах з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того вважає, що підозрюваний зможе також незаконно впливати на свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2024, постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що сторона обвинувачення наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України пов`язувала, передусім, з тією обставиною, що полковник ОСОБА_6 є колишнім військовослужбовцем Національної гвардії України, знайомий із багатьма діючими військовослужбовцями, займав посаду командира військової частини НОМЕР_1 , має вищу освіту, пілот першого класу, учасник бойових дій, має 78 бойових вильотів, нагороджений чисельною кількістю медалей, орденів, подяк, відзнак тощо, а тому матиме можливість впливати на осіб, які є фігурантами даного кримінального провадження, матиме доступ до речей та документів, які можуть бути доказами у справі, продовжить вчиняти нові злочини користуючись службових становищем та матиме на меті переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Однак, слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний звільнений із військової служби в запас, що призвело до втрати можливості використання відповідного службового становища та знівелювало всі без виключення ризики згадані у поданні сторони обвинувачення про обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Крім того, вказав, що прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із пропуском строків встановлених частиною 1 статті 199 КПК України

Також прокурором було пропущено строк на продовження досудового розслідування, що залишилося без уваги слідчого судді.

Разом з тим зазначив, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного захожу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, оскільки не містить в собі обставин та доказів, які свідчили б про те, що заявлені ризики прокурором, (перелік яких наведено у ст.177 КПК України) не зменшилися, як і обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії закінчення дії ухвали колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 23 липня 2024 року.

Проте зміст клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу є ідентичним змісту підозри від 29 червня 2024 року, що свідчить лише про формальний підхід сторони обвинувачення до даного питання.

Крім того захисник вказав на порушення слідчим суддею вимог ч.5 ст.27 КПК України, а саме повного фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- й відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, який здійснив суд у порядку, передбаченому цим Кодексом

Так, 29 серпня 2024 року, під час розгляду слідчим суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда, фіксація технічного запису судового засідання була зупинена внаслідок планового відключення світла, як у залі судового засідання в якому здійснювався розгляд клопотань, так і в приміщенні суду в цілому.

Незважаючи на це, слідчим суддею було продовжено розгляд клопотань сторони обвинувачення та захисту, а здійснення аудіо та відео фіксації судового засідання продовжилося секретарем судового засідання ОСОБА_12 лише через деякий час, на власний мобільний телефон, який не є технічним засобом звуко-відео запису в розумінні Інструкції № 108 від 20 вересня 2012 року.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги адвоката просив відмовити, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які підтримали вимоги поданої ними апеляційної скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити прокурору строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано підозрюваному запобіжний захід у виді застави - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень, з покладенням певних обов`язків, у разі її внесення.

Ухвалою колегії суддів Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2024 року вищевказану ухвалу слідчого судді, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, - скасовано та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 38 днів, в межах строку досудового розслідування, з правом внесення застави - 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (2000х3028), що складає 6 056 000 грн., з урахуванням вже сплаченої суми 242 240 грн.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2024 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 32 дні, в межах строку досудового розслідування до 14 год. 00 хв. 29.09.2024 року. Змінено розмір застави визначений ОСОБА_6 , ухвалою колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 23.07.2024 року та визначено розмір застави в сумі 1 059 800 гривень, з урахуванням вже сплаченої суми 242 240 грн., з покладенням певних обов`язків у разі її внесення.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Виходячи з даних матеріалів клопотання прокурора, суд першої інстанції прийшов до висновку відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який.

Однак, перевіряючи обґрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, небезпідставно врахував обставини інкримінованого злочину, продовження існування ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження ОСОБА_13 строку тримання під вартою.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, та такий ризик існує і виправдовує застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Наведена судом першої інстанції обставина, з якою погоджується колегія суддів, особливо підвищує ризик переховування ОСОБА_6 від суду.

Колегія суддів також звертає увагу на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, тяжкість можливо скоєного злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись судом під час вирішення розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Питання щодо існування ризику переховування обвинуваченого детально досліджувалось при обранні та продовженні щодо останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи обвинуваченого, станом на даний час ризик переховування ОСОБА_6 , на переконання апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами клопотання прокурора та висновками суду щодо існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 ст.177 КПК України, враховуючи, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати наявним ризик впливу на свідків та експерта.

Так під час апеляційного розгляду встановлено, що починаючи з 18.01.2024, ОСОБА_6 звільнений з військової служби у запас. Як зазначив сам ОСОБА_6 що у 2023 році, йому було відомо щодо розслідування кримінального провадження відносно ТОВ «Роботенкс» за фактом заволодінням грошовими коштами суб`єктами підприємницької діяльності, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою групою осіб в умовах воєнного стану. Однак жодних дій направлених на будь-який вплив щодо підлеглих йому осіб та працівників ТОВ «Роботенкс» ним не вживались та не вживаються на даний час.

Стосовно можливого впливу на експерта, ОСОБА_6 та його захисники зазначили, з чим погоджується і колегія суддів, що на даний час в матеріалах клопотання наявні висновки експертів, які свідчать про проведення та завершення експертного дослідження, а тому відсутні будь які підстави вважати, що ОСОБА_6 може впливати на експерта.

До органів досудового розслідування жодних заяв від свідків чи експерта про тиск з боку обвинуваченого чи його захисників не надходило.

Крім того, посилання прокурора в клопотанні на те, що ОСОБА_6 є колишнім військовослужбовцем Національної гвардії України, знайомий із багатьма діючими військовослужбовцями, займав посаду командира військової частини НОМЕР_1 , має вищу освіту, пілот першого класу, учасник бойових дій, має 78 бойових вильотів, нагороджений чисельною кількістю медалей, орденів, подяк, відзнак, а тому матиме можливість впливати на свідків, експерта та осіб, які є фігурантами даного кримінального провадження, на думку колегії суддів не підтверджує вказаного факту, а навпаки враховуються колегією суддів, як позитивна характеристика та сумлінне ставлення до несення служби.

На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні прокурора доводи про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою обвинуваченого.

Так, прокурор вказує на сам факт існування кримінального провадження, яке розпочато 03.01.2024 за фактами, що мали місце ще у 2022 році, тобто відсутня наявність будь якого підтвердження ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, та не можуть свідчити про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Разом з тим, із чергового клопотання прокурора про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів вбачається, що необхідність продовження підозрюваному такого запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тими ж самими доказами щодо наявних ризиків, які раніше вже були враховані судом при обранні останньому запобіжного заходу.

Будь - які інші обґрунтування, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, в матеріалах клопотання прокурора відсутні.

У справі «Гавула проти України» (2013 р) ЄСПЛ висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності … вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Позбавлення свободи та особистої недоторканості має бути обґрунтованим. Відсутність будь-яких підстав у рішеннях судових органів, які санкціонують тримання під вартою протягом тривалого періоду часу, може бути несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим п. 1 ст. 5 (рішення у справі «Сташайтіс проти Литви» від 21.03.2002 р.(пп. 66-67).

Суд також звертає увагу, що в цьому провадженні тримання під вартою підозрюваного не є для нього безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачає в якості альтернативи заставу.

Так, відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.2 ч.5 ст.182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом мав би визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до ч.5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з клопотання прокурора, останній просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 2 тисяч прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6 056 000 грн.

В обґрунтування зазначеного розміру застави прокурор послався на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 може викликати негативний суспільний резонанс, негативне враження безладдя, безкарності, що свідчить про виключність випадку, та буде відповідати суспільним інтересам та співрозмірності тяжкості вчинено злочину та в даному випадку доцільною, необхідною та достатньою для забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.

Колегія суддів не погоджується із доводами прокурора, зазначеними в клопотанні виходячи з наступного.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 одружений, має двох дітей, на його утриманні знаходиться мати похилого віку та неповнолітня донька, з 18.01.2024 звільнений з військової служби у запас, дружина ОСОБА_14 проходить військову службу за контрактом, син ОСОБА_15 2004 року народження, навчається у Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ, володіє на праві приватної власності транспортним засобом та земельною ділянкою.

Зазначені обставини жодним чином не вказують на значні фінансові можливості підозрюваного ОСОБА_6 та його сім`ї.

Прокурором, як в клопотанні так і в судовому засіданні не надано жодного підтверджуючого факту з приводу того, що майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 вказує на можливість останнього сплатити розмір застави, який значно перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Стороною обвинувачення не було надано до суду жодного документу що підтверджує фінансову спроможність підозрюваного незважаючи на те, що деякі відомості маються у відкритому доступі, та не потребують додаткових зусиль для витребування таких відомостей.

Разом з тим у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник зазначили суду, що відповідно до ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10 липня 2024 року було сплачено визначений розмір застави - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень.

Стороною захисту були надані довідки про доходи підозрюваного за 2022, 2023 роки. В обґрунтування доходу за 2024 рік зазначено, що з часу звільнення у запас та до взяття підозрюваного під варту, він не працював та не мав заробітку. Також зазначили, що на даний час не байдужі люди зібрали 150 тис грн., які можуть бути використані для внесення застави вразі її визначення більше, аніж вже було сплачено відповідно до ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 липня 2024 року застави, інших коштів ОСОБА_6 не має.

Як було встановлено в суді апеляційної інстанції процесуальним прокурором не доведено виключність випадку що застава у межах визначених чинним законодавством п.п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а клопотання не містить належного обґрунтування щодо цього. Зважаючи на наведене, колегією суддів вбачається, що обставини встановлені не в повній мірі були враховані слідчим суддею, якій за своїм змістом ухвалив законне рішення, однак належним чином не зважив на всі наявні обставини щодо тяжкості висунутого обвинувачення, характеризуючих даних та підтвердженого майнового стану підозрюваного що перешкодило ухвалити обґрунтоване судове рішення за наслідкам розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу в частині визначення розміру застави.

Із урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір застави до130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 393 640 гривень (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок гривень).

Такий розмір застави на думку колегії суддів зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та з урахуванням вищевказаних обставин не є непомірним для особи підозрюваного.

Стосовно посилань захисника з приводу порушення слідчим суддею вимог ч. 5 ст. 27 КПК України та Інструкції 108 від 20 вересня 2012 року, а саме не здійснення фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- й відеозаписувальних технічних засобів, колегія судів зазначає наступне.

Так дійсно, 29 серпня 2024 року, під час розгляду клопотання, фіксування судового засідання було зупинено внаслідок планового відключення світла, та продовжено секретарем судового засідання на власний мобільний телефон.

Однак, як вбачається з відеозапису до моменту відключення світла слідчий суддя вказав на дану обставину та визначив наступний порядок фіксування судового засідання, а саме продовження розгляду клопотання та його фіксування на мобільний телефон, хоча вимогами Кримінально процесуального законодавства чітко визначено порядок фіксування судового засідання.

Разом з тим, після зазначеннях вище обставин, ані прокурором, ані підозрюваним та його захисником не було висловлено будь - яких заперечень чи пропозицій щодо даного порядку фіксування, який був визначений слідчим суддею. В суді апеляційної інстанції учасники судового розгляду підтвердили встановлені обставини.

Необхідно зазначити, що кожен з учасників судового розгляду повинен діяти згідно засад кримінального провадження з дотриманням права на захист та розумності строків судового розгляду.

Суд визначаючи певний порядок, повинен приймати відповідне процесуальне рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вочевидь не мав на меті не забезпечити або порушити права учасників процесу, а діяв з урахуванням виниклої непереборної обставини - відсутності електропостачання.

Проводячи аналіз клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, що міститься в матеріалах провадження зважаючи на викладене вище, зазначене клопотання не підлягає задоволенню. Крім того, в апеляційній скарзі містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Стосовно заяв про взяття ОСОБА_6 на поруки, суд апеляційної інстанції приходить наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 - 3 ст. 180 КПК особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Особиста порука, як і особисте зобов`язання, належить до тієї категорії запобіжних заходів, у ході яких використовується моральний (психічний) метод впливу на поведінку підозрюваного.

Не ставлячи під сумнів осіб поручителів, які беззаперечно заслуговують на довіру, їх доводи щодо підстав визначення їх поручителями, колегія суддів вважає, що з урахуванням змісту обвинувачення, та те, що особи, які виявили бажання взяти підозрюваного на поруки, є діючими військовослужбовцями може ускладнити виконання покладених на поручителів зобов`язань. В той же час, колегія суддів зауважує, що зважаючи на зміст інкримінованого злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , їх фактичні обставини, на даний час запобіжний захід у вигляді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, які були встановлені судом та знайшли своє підтвердження і під час апеляційного розгляду, а тому у задоволенні вказаних клопотань слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК за результатами апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Балковому Назарію строк на апеляційне оскарження ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2024 року.

Апеляційні скарги прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Балкового Назарія та захисника - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2024 року скасувати.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

В клопотаннях про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29.09.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Зменшити розмір застави визначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 393 640 гривень (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок гривень), яка ним або заставодавцем може бути внесена на депозитний рахунок UA0086310, отримувач коштів Держказначейська Служба України м.Київ , банк отримувача Держказначейська Служба України м.Київ; код банку отримувача МФО 820172 , призначення платежу: «застава за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі 404/5972/24; 11-кп/4809/481/24, Кропивницький апеляційний суд, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу». З урахуванням вже сплаченої суми 242 240 грн. ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень ).

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 - прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками, як особисто, так і через третіх осіб, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Щодо прийнятого рішення наявна окрема думка судді ОСОБА_4 .

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2