Справа № 345/441/24
Провадження № 11-кп/4808/502/24
Категорія ст.539 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року, відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_9 , засудженої вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.01.2024 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Вважає, що дана ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

09.08.2024 набули чинність зміни до Закону щодо підвищення порогу кримінальної відповідальності за крадіжку, згідно з яким викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більш як два неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Прокурор зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Зазначає, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Зі змісту вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.01.2024 року в справі щодо ОСОБА_9 , останню визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

В ухвалі Калуського міськрайонного суду від 16.09.2024 року вказано, що ОСОБА_9 за період з січня по липень 2023 року завдала матеріальної шкоди національному комітету Червоного Хреста України на загальну суму 3901,94 грн, якими заволоділа шляхом обману. Загальна сума, якою ОСОБА_9 заволоділа шляхом обману перевищує два неоподатковані мінімуми доходів громадян (2684,00 грн), а відтак караність такого діяння законом не усунута.

Дане твердження суду вважає помилковим, оскільки відповідно до вироку суду ОСОБА_9 засуджена за ч.1 ст 190 КК України та за ч.2 ст. 190 КК України. Як вбачається із змісту вироку, в лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні вчинила окремі діяння, спрямовані на заволодіння грошовими коштами. Дані твердження не узгоджуються із тими, що шкода, яка завдана шахрайськими діями ОСОБА_9 становить 3901,94 грн., тобто вчиненням одного правопорушення завдано шкоду на зазначену суму. ОСОБА_9 вчинила ряд окремо визначених діянь, які не були об`єднані єдиним злочинним умислом. Така кваліфікація і розмежування злочинних діянь зазначені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, яка була затверджена судом, а також у вироку суду. Таким чином, визначення вартості спричиненої шкоди необхідно визначати за кожне окремо вчинене кримінальне правопорушення.

р. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вважається якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 01.01.2023 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 1342х2=2684 грн.

Згідно вироку Калуського міськрайонного суду від 29.01.2024 року ОСОБА_9 вчинила ряд шахрайських дій, однак жодне з вчинених діянь не перевищувало двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засуджену ОСОБА_9 розповсюджується дія Закону України N? 3886-IX від 18.07.2024. який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, вважає, що подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області підлягає задоволенню.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Зазначені положення закону судом не дотримано, відтак рішення про відмову у задоволенні подання не є умотивованим.

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України та за приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України зазначені питання вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

З поданого органом пробації до Калуського міськрайонного суду подання установлено, що зазначеним органом в частині здійснення контролю за виконанням обов`язків засудженим виконується вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2024 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 190, ч 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання: за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (два) роки та покладено обов`язки, визначені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. При цьому під час виконання вироку набув чинності закон, який скасовує кримінальну протиправність діяння, внаслідок чого виникла необхідність приведення судового рішення (вироку) до норм закону про кримінальну відповідальність.

Установлено, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 гривні.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 гривні (1342х2=2684).

Як убачається зі встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, діями ОСОБА_9 було заподіяно матеріальну шкоду Національному комітету Червоного Хреста України в січні 2023 року на суму 330,00 грн., в лютому 2023 року на суму 840,00 грн., в березні 2023 року на суму 930,00 грн., в квітні 2023 року на суму 443,10 грн.; в травні 2023 року на суму 457,87 грн.; в червні 2023 року на суму 443,10 грн.; в липні 2023 року на суму 457,87 грн.

При цьому, зі змісту встановлених судом фактичних обставин вбачається, що ОСОБА_9 вчинила ряд окремо визначених діянь, які не були об`єднані єдиним злочинним умислом, які не можуть бути визнані тривалим правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість чужого майна, отриманого шляхом обману становила: в січні 2023 року - 330,00 грн., в лютому 2023 року - 840,00 грн., в березні 2023 року - 930,00 грн., в квітні 2023 року - 443,10 грн.; в травні 2023 року - 457,87 грн.; в червні 2023 року - 443,10 грн.; в липні 2023 року - 457,87 грн. 1900 гривень, тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 гривні, суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 74 КК України засуджену необхідно звільнити від призначеного покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року скасувати та постановити нову.

Подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківської області про звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_9 , засудженої вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.01.2024 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.01.2024 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК Україниу зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5