Справа № 710/1076/24
Провадження № 1-кп/710/126/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - начальника Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000345 від 05.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коротино, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Шполянський завод продтоварів», одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, особою з інвалідністю не являється, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 10:45 годині, перебуваючи на території подвір`ї багатоквартирного будинку, по АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_5 , який раптово виник на ґрунті неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс удар потерпілому ОСОБА_5 в область потиличної ділянки голови.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді садна потиличної ділянки голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому діянні свою вину визнав частково та дав показання про те, що він проживає по АДРЕСА_2 , з усіма сусідами має хороші відносини, в тому числі і з потерпілим. Однак із-за дружини потерпілого у обвинуваченого з весни 2023 року погіршились стосунки з ОСОБА_5 29.06.2024, близько 10:45 годині, перебуваючи на території подвір`ї за місцем проживання, в ході конфлікту з ОСОБА_5 , який раптово виник на ґрунті неприязних відносин, долонею правої руки наніс удар потерпілому в область потиличної ділянки голови. Того ж дня потрапив до лікарні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав покази про те, що 29.06.2024, близько 10:45 годині, перебуваючи на території подвір`ї за місцем проживання, в той час як потерпілий їхав велосипедом, обвинувачений кулаком правої руки наніс удар потерпілому в область потиличної ділянки голови.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК Українипідтверджується:

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.07.2024 за участі потерпілого ОСОБА_5 , під час якого потерпілий показав яким чином обвинувачений наніс йому удар кулаком правої руки в потилицю в той час як потерпілий рухався на велосипеді у подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 (а.с.68-71);

- даними висновку експертизи №_05-6-01/205 від 09.07.2024, згідно яких не виключено, що тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_5 могли бути спричинені за механізмом утворення, який він показав під час проведення за його участі слідчого експерименту від 05.07.2024 (а.с. 72);

- даними висновку експертизи №_05-6-01/204 від 08.07.2024, згідно яких у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у виді садна потиличної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкодженьта утворились за механізмом вказаним у постанові, тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок не меншу ніж одноразової травмуючої дії твердого тупого предмета (а.с. 73);

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 18.07.2024 про зняття показань відеозапису за адресою АДРЕСА_3 з відеозаписом (а.с.74-75);

- даними протоколу огляду відеозапису від 18.07.2024 вилученого з відеокамери за адресою АДРЕСА_3 проте, що відеозапис від 29.06.2024 тривалістю 3 хвилини 15 секунд. Звук на відеозаписі відсутній. На відеозаписі з лівої сторони наявні одноповерхові гаражні приміщення поблизу яких на велосипеді рухається у напрямку виїзду з території чоловік одягнений у темні шорти та темно-синю футболку. У верхньому лівому куті видно як виїжджає з території автомобіль чорного кольору, та відразу видно чоловіка одягненого у темні шорти та світлу футболку, який стоїть посередині проїжджої частини дороги. На момент відео на 16 секунді видно як чоловік у темних шортах та світлій футболці наносить кулаком правої руки один удар чоловіку одягненому у темні шорти та темно-синю футболку та який рухається на велосипеді. На момент відео на 22 секунді чоловік на велосипеді зникає з поля зору, а чоловік одягнений у темні шорти та світлу футболку стоїть на подвір`ї. На 53 секунді відео чоловік на велосипеді повертається до подвір`я при цьому веде велосипед та говорить по телефону. На 58 секунді чоловік одягнений у темні шорти та світлу футболку зникає з поля зору. На момент відео 2 хвилини 06 секунд чоловік у темних шортах та футболці також зникає з поля зору. На З хвилині 15 секунд відео закінчується (а.с.76).

В суді встановлено, що обвинувачений частково визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд вправі визнати недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, суд з`ясувавши думку учасників судового провадження, та відсутність заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, допитавши обвинуваченого, потерпілого, докази щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується на момент вчинення та розгляду справи як кримінальний проступок, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого по місцю проживання та місця роботи, та те, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, стан здоров`я обвинуваченого.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлені.

З урахуванням всіх вказаних обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе, шляхом призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу, як необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 11733,33 грн. та моральної шкоди в сумі 40000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно зі ст. 129 КПК України має вирішити.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільним позивачем в обґрунтування заявленої суми матеріальної шкоди зазначено, що після отриманого 29.06.2024 удару кулаком ОСОБА_4 , що призвело до короткочасного розладу здоров`я ОСОБА_5 , останній змушений був звертатися до лікарів медичного закладу за місцем свого проживання, для проходження медичного обстеження, а також приймати участь у проведенні судово-медичної експертизи для визначення ступеня тяжкості завданих тілесних ушкоджень. Згідно із висновком судово-медичної експертизи, внаслідок удару ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження як на момент спричинення тілесних ушкоджень, так і на теперішній час ОСОБА_5 є безробітною особою, яка ніде не працевлаштована та ніде не працює найманим працівником. Відповідно до ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка на даний час встановлена на рівні 8000,00 грн. З 29.06.2024 по дату подання позовної заяви (13.08.2024) минуло 1 місяць 14 днів, а тому сума матеріальної шкоди складає: 11733,33 грн.

Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, частиною другою статті 1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.11.2020 у справі № 227/7154/13-к (провадження № 61-20082св19), зазначено, що «відповідно до пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів 3, 26, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.

Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, тоді як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.

Отже, на підставі цих відомостей суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо).

Таким чином, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності.

Системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, на відміну від права на відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, яке не пов`язується із встановленням такого факту».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі № 906/1318/19 (295/16026/18) дійшла висновку: « Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.»

Відтак, оскільки позивачем не надано суду доказів про встановлення втрати професійної чи загальної працездатності, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн. суд зазначає, що встановлене Конституцією України та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що сталася з вини відповідача, позивач ОСОБА_5 дійсно зазнав моральні страждання та переживання, що полягали у фізичному болю у зв`язку з ушкодженням здоров`я та відповідно, психічних переживаннях.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає моральним стражданням, перенесеним позивачем.

Щодо судових витрат.

Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Оскільки позов задоволено частково 3000,00 грн. з 51733,33 грн., що становить 5,8%, то з відповідача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 1450,00 грн. (25000,00 грн. х 5,8%).

Речові докази: USB флеш- накопичувач з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження належить залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коротино, Шполянського району, Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Шполянський завод продтоварів», інші відомості про особу суду невідомі, на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_4 , інші відомості про особу суду невідомі, моральну шкоду в сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень) та 1450,00 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят гривень) витрат на правову допомогу.

Речові докази: USB флеш- накопичувач з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1