№ провадження 1-кс/208/2629/24
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотанням слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійська, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не є інвалідом, неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням погоджене з Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого і корисливого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Крім того, ОСОБА_6 не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку не має, не має будь-кого постійного заробітку, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, тому ризик втечі ним буде розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. У свою чергу, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії РФ проти України та проведенні безпосередніх бойових дій на території Покровського району Донецької області, де постійно мешкає ОСОБА_6 останній, з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом та відсутності постійних стійких соціальних зв`язків, може вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься м. Покровськ Донецької області, до інших територій України.

Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженню, а саме: а саме: на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким він пропонував купити у нього бойові припаси, які в свою чергу являються місцевими жителями м. Покровська Донецької області, покази яких в подальшому будуть основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Однак, підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на вказаних свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання.

Прокурор судовому засіданні просив задовольнити клопотання, з підстав викладених в ньому, не заперечував щодо визначення розміру застави, заперечував щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити розмір застави.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, перебувають матеріали досудового розслідування за №0000797, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом незаконного збуту бойових припасів.

Досудове розслідування здійснюється слідчими слідчого відділу Покровського РУП ГУНП в Донецькій області.

Процесуальне керівництво здійснюється групою прокурорів Покровської окружної прокуратури

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 , діючи умисно, порушуючи вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї та боєприпасів, незаконно придбав, зберігав, носив та збув бойові припаси, вибухові речовини за наступних обставин:

Приблизно в середині вересня 2024 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 в покинутій господарській споруді розташованій поблизу будинку АДРЕСА_2 знайшов поліетиленовий пакет чорного кольору, в середині якого виявив три корпуси наступальних осколкових ручних граната типу РГД-5 без засобів підриву (УЗРГМ) та три корпуси наступальних осколкових ручних граната типу РГД-5 з наявними засобами підриву (засобами детонування) уніфікованими запалами ручних гранат модернізованих дистанційної дії типу (УЗРГМ-2).

Достовірно знаючи про те, що незаконне придбання, носіння, зберігання і збут бойових припасів та вибухових речовин тягне за собою кримінальну відповідальність, у зв`язку з відсутністю грошових коштів та скрутним матеріальним становищем, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, вирішив не повідомляти правоохоронні органи про знахідку і залишити їх зберігати з метою подальшого їх збуту, та місцем їх зберігання обрав вказану господарську споруду.

28 жовтня 2024 року, в період часу з 10 год. 15 хв. по 10 год. 20 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вибухових речовин, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 на виконання раніше досягнутої домовленості між ним та оперативним покупцем ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», забрав із господарської споруди за вищевказаною адресою три корпуси наступальних осколкових ручних граната типу РГД-5 без засобів підриву (УЗРГМ), та переніс їх до міста зустрічі розташованому поблизу АЗС «Казино» по АДРЕСА_3 , де під час проведення оперативної закупки бойових припасів та вибухових речовин, збув без передбаченого законом дозволу оперативному покупцю ОСОБА_9 , корпуси наступальних осколкових ручних гранат типу РГД-5 (3 одиниці), без засобів підриву (УЗРГМ), які споряджені вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці), придатні для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків, при наявності засобу підриву, і відносяться до категорії вибухових речовин, отримавши за це грошові кошти в сумі 1500 гривень.

В подальшому, з метою збагачення, ОСОБА_6 керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, знов вирішив здійснити збут наявних у нього бойових припасів.

24 листопада 2024 року, в період часу з 10 год. 37 хв. по 10 год. 41 хв. ОСОБА_6 діючи з корисливою метою та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів, на виконання раніше досягнутої домовленості між ним та оперативним покупцем ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», забрав із господарської споруди за вищевказаною адресою три наступальні осколкові ручні гранати типу РГД5 з засобами підриву (засобами детонування) уніфікованими запалами ручних гранат модернізованими дистанційної дії типу (УЗРГМ-2), та переніс їх до міста зустрічі розташованому поблизу парку культури та відпочинку «Динасового заводу», по АДРЕСА_2 , де під час проведення оперативної закупки бойових припасів та вибухових речовин, збув без передбаченого законом дозволу оперативному покупцю ОСОБА_9 наступальні осколкові ручні гранати типу РГД-5 (3 одиниці)., з засобами підриву (засобами детонування) уніфікованими запалами ручних гранат модернізованими дистанційної дії типу (УЗРГМ-2), які у конструктивному поєднанні являються наступальними осколковими ручними гранатами типу РГД-5, та відносяться до категорії бойового припасу, отримавши за це грошові кошти у сумі 3000 тис. гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у придбанні, зберіганні, носінні з метою збуту та збуті бойових припасів, вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25 листопада 2024 року складено та вручено письмове повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

У судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності/непричетності ОСОБА_6 , до вчинення злочину у якому він підозрюється, а саме: Протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , від 03.10.2024; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 від 03.10.2024; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 03.10.2024; Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 03.10.2024; Постановою прокурора про здійснення контролю за вчиненням злочину від 26.10.2024; Протоколом огляду грошових купюр від 28.10.2024; Протоколом огляду покупця від 28.10.2024; Протоколом огляду транспортного засобу від 28.10.2024; Протоколом огляду речей від 28.10.2024; Протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 28.10.2024; Протоколом огляду грошових купюр від 24.11.2024; Протоколом огляду покупця від 24.11.2024; Протоколом огляду речей від 24.11.2024; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.11.2024.

Слідчий суддя наголошує, що стандарт «обґрунтованості підозри» не вимагає існування доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Отже вказане може бути підставою для обрання запобіжного заходу. Щодо існування ризиків слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно на свідків у цьому кримінальному провадженню;

Оцінюючи доводи щодо існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні, сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який є тяжким злочином та відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінуються у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для обрання запобіжного заходу.

Щодо не можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри; доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за яке передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років, суд вважає, що цих обставин, у сукупності із наданими документами достатньо для того, щоб обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, достатніх документів на спростування доводів, наведених слідчим та прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З огляду на ці обставини відсутні підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Так, з урахуванням того, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину також те, що злочин вчинений без застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд вбачає підстави для визначення застави.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Прокурор Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження №0000797 від 03.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійська, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не є інвалідом, неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком до 22 січня 2025 року.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави в розмірі 181 680 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 22 січня 2025 року:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, в межах даного кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1