Справа №705/4734/22
1-в/705/392/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області подання про звільнення від покарання, подане Уманським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубова Уманського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 18.09.2023 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

У С Т А Н О В И В:

Фахівець Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання ОСОБА_5 , в обґрунтування зазначивши наступне.

ОСОБА_5 з 26.10.2023 перебуває на обліку в Уманському районному відділі ФДУ «Центр пробації» в Черкаській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із внесеними змінами виникла необхідність у приведенні вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2023 року у відповідність у частині вирішення питання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 .

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання та звільнення засудженого від покарання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

У відповідності до приписів ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора та представника органу пробації, дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.09.2023 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього певних обов`язків.

Згідно вироку ОСОБА_5 в умовах воєнного стану в період часу з 21 години 23.10.2022 року по 08 годину 24.10.2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , звідки викрав майно на суму 500 гривень.

Також, він 31.10.2022 року близько 11 години, через хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_7 , у якої викрав майно на суму 450 гривень та 02.11.2022 у вечірній час, шляхом злому навісного замку, проник до господарського приміщення, що знаходиться на території домоволодіння ОСОБА_8 , звідки викрав майно на суму 700 гривень. Тобто завдав потерпілим збитку на загальну суму 1650,00 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

На час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VІ від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2022 дорівнювало 124,50 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, на час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала 124,50 грн.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році складала 1240,50 грн. (2481 грн. ? 50%).

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 01.01.2022 становить 2481,00 грн. (1240,50?2), а тому суд приходить до висновку, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.09.2023 ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого усунено законом, оскільки вартість викраденого ним майна за кожним епізодом не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню судом від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-5, 74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.09.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, в зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1