Справа № 478/955/24 Провадження № 1-кп/478/87/2024
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Казанка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 15.06.2024 року за № 0000085 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скобелеве, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 20.12.2023 року, орган, що видав: 1229, РНОКПП НОМЕР_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 29.04.2024 року за № 0000085 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.358 КК України за наступних обставин.

Так, в грудні 2023 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) у обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку із вилученням його посвідчення водія, виник умисел спрямований на підроблення посвідчення водія на власне ім`я, з метою його подальшого використання, достовірно знаючи при цьому, що видача посвідчення водія здійснюється виключно територіальними сервісними центрами МВС України.

У зв`язку із вказаним, в середині грудня 2023 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, а форма та реквізити - затвердженні постановою Кабінету Міністрів України № 47 від 31.01.1992 року, з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорій «А,В,С», вирішив підробити та використовувати посвідчення водія на власне ім`я, і таким чином уникнути можливої адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху України (ст. 126 КУпАП).

Реалізуючи свої злочинні наміри, обвинувачений ОСОБА_4 в середині грудня 2023 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) по телефону зв`язався із невстановленою слідством особою, контактні дані якої відшукав за допомогою мережі Інтернет за відповідним оголошенням щодо сприяння у виготовленні підроблених документів, та за грошову винагороду домовився із нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія, тим самим вступив у попередню злочинну змову.

В подальшому, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно за попередньою змовою, в ході листування за допомогою месенджеру в мережі Інтернет із невстановленою слідством особою, передав інформацію, яка повинна міститися у посвідченні водія, зокрема власні анкетні данні, відомості про категорії транспортних засобів, право керування яких йому необхідне, фотокопію власного паспорту громадянина України.

Після цього, невстановлена в ході досудового розслідування особа, в невстановленому місці в другій половині грудня 2023 року, діючи за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_4 , використовуючи надані останнім відомості, за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою термосублімаційним способом друку виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , в якому зазначила недостовірні відомості щодо права керування транспортними засобами категорії «А,В,С» на ім`я - ОСОБА_4 .

В подальшому, невстановлена в ході досудового розслідування особа в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 зустрілася з останнім де в невстановленому місці передала підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 особисто в руки ОСОБА_4 і останній почав зберігати при собі та використовував під час керування транспортним засобом.

Також, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за таких обставин.

Після отримання в кінці грудня 2023 року підробленого посвідчення водія НОМЕР_3 на власне ім`я обвинувачений ОСОБА_4 почав зберігати його при собі та використовував під час керування транспортним засобом.

Так, 14.06.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 , керував транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ 2106, з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 , усвідомлюючи те, що він не отримував в установленому законом порядку посвідчення водія з правом керування транспортним засобом відповідної категорії, та проїжджаючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , був зупинений поліцейськими сектору поліцейської діяльності АДРЕСА_3 , де під час перевірки документів на право керування транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 на власне ім`я, тим самим використав завідомо підроблений документ.

31 липня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Згідно з п. 6 угоди сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме: за ч. 3 ст. 358 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України - штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони домовились на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Також, з огляду на наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, сторони угоди узгодили можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 та зрозумілі прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та здатен виконати її вимоги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував, пояснивши, що угода укладена його підзахисним добровільно в його присутності та її зміст роз`яснений його підзахисному. Просив суд призначити обвинуваченому покарання визначеного в угоді та просив визначити обвинуваченому мінімальний строк умовного покарання з випробуванням.

Прокурор просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого беззастережно визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, особу ОСОБА_4 , який з огляду на ст. 89 КК України раніше не судимий, не працюючий, не одружений, має повну середню освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов не подавався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Питання про речові докази, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складають 3029,121 грн. на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 липня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1. п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на проведення експертизи (залучення експерта) № СЕ-19/115-24/11000-ДД від 05.07.2024 року в розмірі 3029 грн. (три тисячі двадцять дев`ять) 12 коп.

Речові докази, а саме: посвідчення водія, рожевого кольору, серії НОМЕР_5 , яке видане 15.01.2022 року ТСЦ 6541 на ім`я: « ОСОБА_4 », дійсне до 145.01.2052 року, на якому мається зазначення категорій: «А,В,С», на зворотньому боці посвідчення, маються числові позначення, а саме: А-15.01.2022/15.01.2052, В-25.09.2019/15.01.2052, С - 15.01.2022/15.01.2052, в нижній правій частині посвідчення мАються написи ПК «Україна». Зам. 22-3437.2022р. 1 кв. - залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя