Справа № 347/2380/24
Провадження № 1-в/347/67/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника

Косівського РС філії

Державної установи

"Центр пробації"

в Івано-Франківській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів подання начальника Косівського РС філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , громадянина України,

засудженого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,-

в с т а н о в и в :

Представник Косівського РС філії Державної установи "Центр пробації" у Івано-Франківській області звернувся до суду з поданням про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку з усуненням караності діяння щодо засудженого ОСОБА_5 ..

Своє подання мотивував тим, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вирок суду набрав законної сили 12.07.2024 року, і 02.10.2021 року ОСОБА_6 поставлений на облік в Косівський РС філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

Відповідно до вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 року ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, а також поруч немає представників вказаного магазину та відвідувачів, шляхом вільного доступу взяв з полиць торгівельних стелажів магазину два чоловічі змінні картриджі для гоління «Gillette Fusion 5 ProGlide» та поклав їх до внутрішньої кишені жилету, в який був одягнений. Після чого, утримуючи при собі вказаний товар, ОСОБА_5 непомітно проніс через сенсорні рамки протикрадійної системи та пішов з магазину ТОВ «Фора», таким чином таємно викравши вказане майно.У подальшому ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Фора» матеріальну шкоду на суму 415 грн. 83 коп.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) «Дрібне викрадення чужого майна». Таким чином підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати чужого майна з 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 (двох) неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто декриміналізовано (скасовано) кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого складає менше 2 (двох) неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Так згідно вимог ч. 1 ст. 5 Кримінально кодексу України (далі КК України) закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПКУ) для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника і податку.

З 01.01.2024 року відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України па 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб установлено у розмірі 3028 гривень, у 2023 році ця сума становила - 2684 гривень, у 2022 році - 2481 гривень і т.д.

Отже, станом на 02.10.2024, дрібним викраденням чужого майна є: - відповідно до ч.1 ст.51 КУпАП заволодіння чужим майном вартість якого не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 757 гривень; - відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП заволодіння чужим майном вартість якого становить від 0,5 до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить від 757 гривень до 3028 гривень.

Таким чином, правопорушення вчинене ОСОБА_5 є дрібним викраденням чужого майна а тому підпадає під кваліфікацію ст. 51 КУпАП.

У зв`язку з цим, представник органу пробації просив вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку з усуненням караності діяння.

У судовому засіданні представник Косівського РС філії Державної установи "Центр пробації" у Івано-Франківській області ОСОБА_4 подання підтримав, просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений в судове не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника Косівського РС філії Державної установи "Центр пробації" у Івано-Франківській області, суд вважає, що дане подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2024 року становив 3028 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2024 року складав 1514 грн (3028 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1514 х2=3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення (у 2024 році) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 11.06.2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028 грн..

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна на загальну суму 415, 83 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн).

Отже, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд приходить до переконання, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Подання начальника Косівського РС філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1