Справа № 183/7773/24
№ 1-кп/183/1703/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000046 від 23 липня 2024 рокустосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середню-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.03.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 310 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 21.12.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України приєднано не відбутий строк 3 роки позбавлення волі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2020, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 13.01.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2020, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. Згідно з вироком Дніпровського апеляційного суду від 23.03.2022 вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 скасовано в частині призначення покарання, та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2020, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.06.2024 з Дніпровської ВК (№ 89) по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти такого розгляду, про що надав відповідну заяву.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2024 у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 22 липня 2024 року приблизно о 12 годині 45 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання у свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , вживали алкогольні напої в кухні вказаного будинку. В цей час ОСОБА_5 пішов до туалету, а ОСОБА_3 скориставшись відсутністю ОСОБА_5 відкрив його наплічну сумку, яка висіла на стільці, у вищевказаній кімнаті будинку, де побачив паспорт громадянина України на ім`я останнього. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, 22 липня 2024 року приблизно о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у кухні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , розуміючи, що вказаний паспорт є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаним документом, таємно викрав з наплічної сумки, яка висіла на стільці, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , номер НОМЕР_1 , виданий 15 грудня 2022 року, орган, що видав 1235, після чого ОСОБА_3 з вказаним паспортом місце скоєння кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим документом на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує що ОСОБА_3 , будучи судимим, на шлях виправлення не став та менш ніж за місяць після звільнення з установи виконання покарань знову вчинив кримінальне правопорушення. Також судом враховується, що ОСОБА_3 за місцем мешкання характеризується негативно.

Разом із тим, суд бере до уваги, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Крім того судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Тому, з урахуванням особливостей цього кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки останній офіційно не працює, а також пробаційного нагляду, оскільки такий вид покарання з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, обставин вчинення проступку та його наслідків, не буде співмірним меті його застосування. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі в межах санкції ч. 3 ст. 357 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 357 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи зі змісту вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вищевказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному правопорушенню відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілому.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1