УХВАЛА

судового засідання

05.08.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

в ході судового засідання з розгляду матеріалів обвинувального акту, долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000440 від 18. 04. 2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, згідно даних обвинувального акту та повідомлених в суді, неодруженого, раніше не засудженого, зареєстрованого та фактично проживаючого до арешту в даному кримінальному провадженні за адресою: АДРЕСА_1 , який на час підготовчого судового засідання, утримується у Державній установі Львівська установа виконання покарань (№ 19),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Сторона обвинувачення прокурорка Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 .

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000440 від 18.04.2024 досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 17.04.2024 близько 09 год. 00 хв., перебуваючи по місцю проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , умисно наніс своїй матері ОСОБА_5 множинні удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках, чим спричинив останній множинні синці на плечах, стегнах та нижніх кінцівках, що мають ознаки легкого тілесного ушкодження та не перебувають в причинному зв`язку із настанням смерті, а також закриту черепно - мозкову травму, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_5 .

Дані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження , небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а саме як злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КПК України.

В ході підготовчого судового засідання від 18 07.2024 судом постановлено ухвалу про призначення обвинувального акту до судового розгляду та змінено запобіжний захід обвинуваченому із тримання під вартою на погодинний домашній арешт. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

В судовому засіданні адвокатка ОСОБА_6 , яка здійснює захист обвинуваченого, подала заву до суду та просить вжити заходів щодо відновлення прав її підзахисного на майно яке безпідставно утримується слідчим ОСОБА_7 котрий, як і керівництво Франківської окружної прокуратури м. Львова та прокурорка, що здійснювала процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ігнорують вимогу ОСОБА_3 повернути належне йому майно - грошові кошти, яке не має жодного відношення до кримінального провадження та інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме:

-9800 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень;

-54020 (п`ятдесят чотири тисячі двадцять) доларів США;

-20070 (двадцять тисяч сімдесят) Євро.

Зазначає, що на письмові заяви ОСОБА_3 до старшого слідчого ВРЗЗССВ ЛРУП № 2 ОСОБА_7 ; слідчої СВ ЛРУП № 2 ОСОБА_8 ; прокурорки Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 про повернення майна грошових коштів, відповіді не отримав.

Натомість в усній формі усі троє пояснили, що повертати кошти не будуть з наступних причин:

- слідча ОСОБА_8 повідомила, що це не її провадження, звертайтеся до слідчого який брав участь в досудовому розслідуванні, тобто до МедвідяВ.М;

-Слідчий ОСОБА_7 повідомив, - звертайтеся до прокурорки ОСОБА_4 , бо він вже справи на має;

-Прокурорка ОСОБА_4 повідомила, - я кошти не поверну, тому, що я їх на зберігання не надавала.

Просить вжити заходів для якнайшвидшого повернення грошових коштів її підзахисному ОСОБА_3 .

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 просить зобов`язати відповідних посадових осіб повернути йому зазначені вище грошові кошти.

Прокурорка - публічний обвинувач в судовому засіданні підтвердила, що вказані грошові кошти речовими доказами у кримінальному провадженні не визнавалися, арешт на них не накладався. Просила суд зважити на те, що жодних письмових заяв на її ім`я, як прокурора, не надходило. З матеріалів кримінального провадження, які знаходяться у неї як прокурора, дійсно вбачається, що ОСОБА_3 вказані грошові кошти передав слідчому ОСОБА_7 .

Суд розглянувши заяву сторони захисту, заслухавши пояснення учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із наданих матеріалів та підтверджено прокуроркою, будь яке судове рішення з цього питання відсутнє.

Разом з тим, як убачається із Акту прийому передачі майна на зберігання, від 02 травня 2024 , - « Поклажодавець в особі слідчого СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 передає, а Зберігач в особі керівника департаменту каси перерахунку ОСОБА_10 приймає на відповідальне зберігання речовий доказ у кримінальному провадженні К/П 0000440 (спец. пакет РSР 3305850 )

-9800 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень;

-54020 (п`ятдесят чотири тисячі двадцять) доларів США;

-20070 (двадцять тисяч сімдесят) Євро.

Аналіз статті 16 КПК України, дає підставу для висновку, що вона ґрунтується на ст.. 41 Конституції України, частиною першою якої закріплено право кожної людини володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а ч. 4 - непорушність права приватної власності: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В розвиток цього конституційного положення ст. 321 Цивільного кодексу України містить положення, згідно з яким, особа не лише не може бути протиправно позбавлена права власності, а й обмежена у його здійсненні.

Позбавлення чи обмеження права власності можливо лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наведені положення національного законодавства кореспондуються з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема зі ст. 1 Першого протоколу до неї, і становлять правові гарантії забезпечення в Україні права власності кожної особи.

У випадку порушення цього права вона може звертатися за його захистом не лише у національні суди, а й у Європейський суд з прав людини.

Обмеження права власності у кримінальному провадженні допускається щодо підозрюваного за допомогою такого виду заходів забезпечення провадження, як тимчасове вилучення його майна (див. коментар до глави 16 КПК.

Якщо тимчасове вилучення майна підозрюваного здійснюється без рішення слідчого судді чи суду, то арешт його майна та майна обвинуваченого можливий лише на підставі ухвали слідчого судді чи суду. Про підстави та порядок арешту майна див. коментар до глави 17 (ст.ст. 170-175) КПК.

Неповернення тимчасово вилученого у підозрюваного майна може бути оскаржене до слідчого судді (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК), або в підготовчому чи судовому засіданні ( ст. 174 КПК).

Підозрюваний, обвинувачений в силу вимог ст..42 КПК України, а захисник в силу вимог ст.. 45 46 КПК України, мають право звертатися до суду з клопотаннями та заявами і такі підлягають вирішенню судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Суд розглянувши заяву, зважаючи, що грошві кошти, про повернення яких клопоче сторона захисту не є речовим доказом у кримінальному провадженні, на них не накладено арешт приходить до висновку, що такі органом досудового розслідування утримуються незаконно.

При цьому суд враховує, що потреби досудового розслідування не виправдовували і не виправдовують такого ступеню втручання у права і свободи обвинуваченого, який полягає у безпідставному утриманню майна грошових коштів, а відтак, право обвинуваченого на їх безперешкодне володіння і розпоряджання, підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч. 6 п.1 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

На підставі викладеного, керуючись Главою 17 статтями 2,16, 169, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати, що потреби досудового розслідування не виправдовували і не виправдовують такого ступеню втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 яке полягає у безпідставному утриманню майна грошових коштів та паспортів вилучених постановою старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ОСОБА_7 .

Зобов`язати старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ОСОБА_7 та процесуального керівника прокурорку - публічного обвинувача ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000440 від 18.04.2024 року, повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень; 54020 (п`ятдесят чотири тисячі двадцять) доларів США та 20070 (двадцять тисяч сімдесят) Євро та два паспорта.

Ухвала підлягає негайному виконанню та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11