Справа № 482/1872/24
Номер провадження 1-кс/482/566/2024
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2024 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса клопотання прокурора в кримінальному провадженні прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000140 від 06.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-

встановив:

На розгляд слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора в кримінальному провадженні прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000140 від 06.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, а саме:

-Копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 на 11 арк.;

-Зошита з вільними зразками почерку ОСОБА_4 на 76 арк.;

-Паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 ;

-Банківські картки № НОМЕР_1 «Приватбанк», № НОМЕР_2 «Приватбанк»;

-Предмета, схожого на купюру номіналом 100 доларів США;

-Грошових коштів в сумі 4360,00 гривень,

вилучених 01.09.2024 року, в ході проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання вказано, що начальник РПД-8 (Локомотивне ДЕПО, Миколаїв) Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до оперативної інформації налагодив злочину схему з вимагання та отримання від підлеглих працівників - провідників вагонів міжміського сполучення, неправомірної вигоди за невтручання у їх роботу та не звільнення останніх за виявлені порушення у діяльності, а саме: проїзд пасажирів без квитків та привласнення провідниками коштів, наданих пасажирами за проїзд, продаж провідниками у вагонах продуктів харчування та напоїв.

Кожного місяця фігурантом затверджується офіційний план про встановлення добових планових завдань отримання виручки від пасажирів в якому розписано, яку суму повинні привезти провідники з рейсу в залежності від направлення руху поїзда та дня тижня. В разі, якщо провідник не виконує цей план, то відповідний провідник повинен докладати особисті грошові кошти для виконання вищевказаного плану. Крім того, фігурант впровадив, інший «план», відповідно, до якого провідники кожного місяця передають останньому через довірену йому особу, провідника РПД-8 (Локомотивне ДЕПО Миколаїв) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірну вигоду, яка залежить від кількості відпрацьованих поїздок-рейсів в місяць. Попередньо встановлено, що посередник отримує близько 1800-2200 грн за місяць з кожного провідника, з подальшою передачею вказаних грошових коштів фігуранту. У разі відмови фігурант створює штучні умови, при здійсненні службових обов`язків провідників, а саме знаходить формальний привід для проведення службових перевірок, не допускає провідників до виходу у дорожні рейси, та притягує до дисциплінарної відповідальності, в подальшому знімає премії, та як наслідок, якщо провідники не будуть і далі передавати неправомірну вигоду звільнить із посади провідника РПД-8.

Враховуючи те, що у підпорядкуванні фігуранта перебуває 20 провідників, при цьому останній створив умови та підбурює кожного провідника у наданні йому неправомірної вигоди, загальна сума щомісячної неправомірної вигоди складає приблизно 36000-44000 грн щомісячно.

Вказані відомості підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відповідно до матеріалів виконання УСР в Миколаївській області ДСР НП України від 19.08.2024 № 33799-2024.

01.09.2024, в ході проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступне:

- Копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 на 11 арк.;

- Зошит з вільними зразками почерку ОСОБА_4 на 76 арк.;

- Паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 ;

- Банківські картки № НОМЕР_1 «Приватбанк», № НОМЕР_2 «Приватбанк»;

- Предмет, схожий на купюру номіналом 100 доларів США;

- Грошові кошти в сумі 4360 гривень.

02.09.2024 року слідчим винесено постанову про визнання вилучених предметів - речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом.

02.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Посилаючись на те, що вилучене майно є речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення, з посиланням на ч. 1 ст. 170 КПК України прокурор просив про накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження як речового доказу, а також запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду із залученням спеціалістів, криміналістичних експертиз, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, якою клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судове засідання не з`явились, однак подали заяву про розгляд даного клопотання без їх участі. При його розгляді покладаються на думку суду.

Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Відомості за даними фактами внесені до ЄРДР за № 0000140 від 06.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

Пункт 1 частини 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги, ч. 8 ст. 170, пп. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів, з метою проведення судових експертиз, запобігання знищенню чи прихованню речових доказів, що може негативно відбитися на ході та результатах досудового розслідування та може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною його відчуження, розпорядження та користування ним, на виявлене та вилучене майно в ході проведеного 01.09.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 на 11 арк.;

- Зошит з вільними зразками почерку ОСОБА_4 на 76 арк.;

- Паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 ;

- Банківські картки № НОМЕР_1 «Приватбанк», № НОМЕР_2 «Приватбанк»;

- Предмет, схожий на купюру номіналом 100 доларів США;

- Грошові кошти в сумі 4360 гривень

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1