печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000762 від 05.06.2024 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000762 від 05.06.2024 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000762 від 05.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 190 КК України.

Прокурор в обґрунтування клопотання зазначає наступне.

В ході досудового розслідування встановлено, що 07.04.2024 ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у межах кримінального провадження № 0000299 від 14.04.2022, достовірно усвідомлюючи факт накладення арешту із забороною відчуження на належний йому на праві приватної власності об`єкт рухомого майна - автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , застосований на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2023, постановленої у справі № 757/10282/23-к, діючи умисно, будучи достовірно обізнаним про свій обов`язок щодо збереження цього автомобіля, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, протиправно, з корисливих мотивів, здійснив продаж зазначеного автомобіля ОСОБА_5 , тим самим відчуживши його.

Крім того, 07.04.2024 ОСОБА_4 достовірно усвідомлюючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та тривав на той час, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, розуміючи той факт, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2023, постановленою у справі № 757/10282/23-к, заборонено відчужувати належний йому на праві приватної власності об`єкт рухомого майна - автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом обману, під приводом продажу наведеного транспортного засобу ОСОБА_5 , заволодів чужим майном, належним останнім, а саме: грошовими коштами на суму 40 000 грн.

Так, у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000299 від 14.04.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Так, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 15.03.2023 за результатами проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було тимчасово вилучено автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві приватної власності належний підозрюваному ОСОБА_4 . У той же день зазначений транспортний засіб визнано речовим доказом.

У подальшому, 17.03.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/10282/23-к) накладено арешт на цей автомобіль. Вказана ухвала у апеляційному порядку стороною захисту не оскаржувалась.

Після цього, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2024 скасовано арешт, попередньо накладений на автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належав ОСОБА_4 , в частині володіння та користування.

31.01.2024 на виконання зазначеної ухвали слідчого судді автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 повернуто ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.

Після чого, 01.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000299 від 14.04.2022 скеровано до Києво-Святошинського районного суду Київської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Отже, вищевказаний транспортний засіб на теперішній час перебуває під арештом та обвинувачений ОСОБА_4 позбавлений можливості його відчужити, а лише має можливість ним володіти та користуватись, що також підтверджено ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2024, постановленою у справі № 369/1913/24 (провадження № 1-кп/369/1505/24).

Проте, незважаючи на вищевикладені факти, 07.04.2024 ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу автомобіля марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із використанням електронних сервісів та зовнішніх ресурсів, а саме ресурсу «ДІЯ». За отриманими даними згідно з договором купівлі-продажу вищевказаного автомобіля його оціночна вартість становила 40 000 грн.

Після чого, 09.04.2024 на вебсайті ІНФОРМАЦІЯ_3 користувачем « ОСОБА_9 » (id НОМЕР_3 із електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_4 ) розміщено оголошення (id 36387465, гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_5 про продаж автомобіля марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у м. Києві та Київській області. При цьому, в розділі «Опис від продавця» зазначено відомості про те, що у зазначеного автомобіля відсутні які-небудь обтяження, зокрема арешти.

Разом з тим, слід зазначити, що цим же користувачем на вебсайті ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщувались інші оголошення про продаж транспортних засобів, зокрема автомобіля марки «Audi» моделі «A4», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », який на праві приватної власності належав ОСОБА_10 , яка є дружиною ОСОБА_4 . При цьому, розміщення обох зазначених оголошень здійснювалось із ІР-адреси НОМЕР_5 , яка обслуговується у АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного вбачається, що 07.04.2024 ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у межах кримінального провадження № 0000299 від 14.04.2022, достовірно усвідомлюючи факт накладення арешту із забороною відчуження на належний йому на праві приватної власності об`єкт рухомого майна - автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , застосований на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2023, постановленої у справі № 757/10282/23-к, діючи умисно, будучи достовірно обізнаним про свій обов`язок щодо збереження цього автомобіля, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, протиправно, з корисливих мотивів, здійснив продаж зазначеного автомобіля ОСОБА_5 , тим самим відчуживши його.

Разом з тим, 23.06.2024 ОСОБА_5 відчужила автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , уклавши договір купівлі-продажу із ОСОБА_11 через сервіс «Дія».

01.07.2024 на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_12 автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано речовим доказом, оскільки останній відповідає вимогам ст. 98 КПК України та є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Прокурор зазначає, що вищевказане майно має значення для подальшого досудового розслідування кримінального провадження та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а тому із метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність в накладенні на нього арешту.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначених у ст. 98 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором в клопотанні наведені доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування, та збереження вищезазначеного майна у первинному вигляді, недопущення здійснення відносно нього будь-якої діяльності як б загрожувала їх знищенню, пошкодженню або перетворенню до кінця досудового розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Audi» моделі «Q5», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1