Справа № 278/5404/23
В И Р О К

Іменем України

24 жовтня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє 14.06.2024 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення на строк 7 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,

в с т а н о в и в:

06 липня 2023 року близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_5 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де через огорожу побачив на території вказаного домоволодіння велосипед марки "Азімут", після чого у нього виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел та достовірно знаючи про введення в Україні правового режиму воєнного стану, у цей же день, час та місці ОСОБА_4 через незачинену хвіртку незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, що огороджена по всьому периметру парканом та використовується власницею ОСОБА_6 як сховище для постійного та тимчасового зберігання майна, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрав велосипед марки "Азімут" вартістю 5166 грн. 67 коп., з яким залишив місце вчинення кримінального правопорушення. У подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 4 ст. 185 КК як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, є тяжким корисливим злочином.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, за що відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, непрацюючий, неодружений, характеризується як особа, що втратила соціально-корисні зв`язки на волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує йому покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий умисний злочин, маючи непогашену судимість за умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК, яка не враховувалась при кваліфікації вищезазначеного діяння.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК.

Крім того, оскільки обвинувачений вчинив вищевказане діяння до постановлення попереднього вироку, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК вважає за доцільне визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого вартості неповернутого викраденого майна, визнаний обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази матеріали провадження не містять.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.06.2024 у справі № 274/9018/23, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком, та строк його попереднього ув`язнення за попереднім вироком.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання законної сили вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.06.2024 у справі № 274/9018/23.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5166 (п`ять тисяч сто шістдесят шість) грн 67 коп. майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржений з підстави заперечення обставин, визнаних судом встановленими в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору, а також направити потерпілій ОСОБА_6 не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1