У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11402/24

№ 1-кс/183/2266/24

05 листопада 2024 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, немаючого на утриманні малолітню або неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий, а саме: 05.05.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 30 липня 2024, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 07 липня 2024 року приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_5 спільно з раніше знайомим ОСОБА_7 проходили повз майданчик, що розташований на подвір`ї поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на лавці на вищевказаному майданчику побачили чоловічу сумку чорного кольору та в цей момент у них спільно, раптово виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме: чоловічої сумки чорного кольору.

Реалізуючи свій прямий умисел, 07 липня 2024 року приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходячись за вищевказаною адресою, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, взяв в руки з лавки чоловічу сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 . В цей момент ОСОБА_5 , розуміючи злочинні наміри ОСОБА_7 , спостерігав, щоб дії ОСОБА_7 були таємними для оточуючих, та при необхідності мав попередити ОСОБА_7 про можливу загрозу бути поміченими під час вчинення злочину.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, спільно з ОСОБА_7 , утримуючи при собі чоловічу сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 , та у якій знаходилися грошові кошти у сумі 6000 гривень, 1544 доларів США, що згідно курсу НБУ (станом на 07 липня 2024 року = 40,5458) прирівнюється до 62602 гривні 71 копійок, 300 євро, що згідно курсу НБУ (станом на 07 липня 2024 року = 43,7814) прирівнюється до 13134 гривні 42 копійок, злиток золота вагою 1 грам 999 проби вартістю 3622 гривень 96 копійок, пістолет Форт-9р вартістю 13500 гривень, залишили місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заволоділи ним.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які виразились у таємному викраденні майна, а саме: чоловічої сумки чорного кольору, у якій знаходилися грошових коштів у сумі 6000 гривень, 1544 доларів США, що згідно курсу НБУ (станом на 07 липня 2024 року = 40,5458) прирівнюється до 62602 гривні 71 копійок, 300 євро, що згідно курсу НБУ (станом на 07 липня 2024 року = 43,7814) прирівнюється до 13134 гривні 42 копійок, злиток золота вагою 1 грам 999 проби вартістю 3622 гривень 96 копійок, пістолет Форт-9р вартістю 13500 гривень, потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 92860 гривні 09 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

31 жовтня 2024 року за погодженням з прокурором Новомосковської окружної прокуратури у кримінальному провадженні №0000045 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме допитом потерпілого, оглядами предметів, допитами свідків, які додаються до клопотання.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 раніше судимий, а саме: - 05.05.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Однак, ОСОБА_5 знову вчинив інкримінований йому злочин.

Вищевикладене свідчить про те, що останній розуміючи вагомість своєї належної законослухняної поведінки в суспільстві на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, наявність у ній реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного, з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У повному обсязі підтримав позицію свого захисника та просив суд обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: допитом потерпілого, оглядами предметів, допитами свідків, які додаються до клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Так, слідчий та прокурор вказує на наявність одного ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України. В клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, а саме: - 05.05.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

При цьому прокурором в судовому засіданні та слідчим у поданому клопотанні фактично не обґрунтовано неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу.

Саме посилання лише на тяжкість злочину не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та такі доводи слідчого і прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є достатньо переконливими й такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути усунуті лише в такий спосіб.

Вказане узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 26.06.1991 у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт з урахуванням даних про особу підозрюваного, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного. Так, підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації. Також в судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник повідомили, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 допомагали потерпілому віднайти його майно, повернули йому частину грошей, вказане прокурор не заперечив.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, даний запобіжний захід зможе запобігати ризику, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного, особливо за відсутності інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Щодо особи підозрюваного, прокурор в судовому засіданні посилався на наявну в матеріалах справи письмову негативну характеристику з місця проживання. Оцінюючи даний доказ, суд зазначає, що дана копія документа не містить дати її складення і тому суд не може самостійно визначити її актуальність саме на момент розгляду клопотання слідчого.

Згідно дослідженого протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 20.08.2024 року, подія крадіжки його майна сталася 07.07.2024 року, а на наступний день він, поспілкувавшись з ОСОБА_5 , з`ясував обставини викрадення його сумки та куди її в подальшому викинули. 13.07.2024 року ОСОБА_8 звернувся із заявою до органів поліції та згідно копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення прямо вказав на осіб, які, як він вважає, викрали його сумку з матеріальними цінностями. 30.07.2024 року відомості про крадіжку внесено до ЄРДР. І тільки більше ніж через місяць постановою слідчого ОСОБА_8 залучено як потерпілого. Провівши ряд процесуальних дій, 31.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Отже, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про особу підозрюваного, його вік, наявності постійного місця проживання, та приймаючи до уваги недоведеність прокурором недостатності застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику зазначеного у клопотанні, та з урахуванням ролі підозрюваного при вчиненні злочину, описаного у клопотанні, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст.5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, можна зробити висновок, що цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, у зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000045 від 30 липня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього таких обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та/або Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім випадків необхідності запобігання загрози життю та здоров`ю;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно передати для виконання до Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків визначити до 04 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1