УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 00001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудове розслідування розпочато за фактом отриманої інформації про те, що Народний депутат України ОСОБА_6 , маючи на меті покинути територію України, 23 серпня 2024 року вчинив незаконний перетин державного кордону в зоні відповідальності ВПС «Велика Комарівка» ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, організація незаконного перетину кордону безпосередньо здійснювалась наразі невстановленими посадовими особами Державної прикордонної служби України.

В рамках проведення досудового розслідування оперативним підрозділам було надано доручення, в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб, причетних до його вчинення.

Згідно відомостей Другого оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві встановлено, що Народний депутат України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець м. Козятин, Вінницької обл., 23.08.2024 року близько 23:00 години незаконно перетнув державний кордон України у напрямку Молдови в районі пункту пропуску «Велика Комарівка», у зоні відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім цього, з`ясовано, що безпосередньо причетним до організації незаконного перетину кордону є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується автомобілем «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, в ході досудового розслідування виникла необхідність у встановленні реального місцезнаходження ОСОБА_4 та відшукання і вилучення речей та документів, що належать останньому та які мають значення для досудового розслідування, у тому числі транспортних засобів, які ОСОБА_4 використовує з метою доставляння інших осіб до державного кордону України та його подальшого незаконного перетину.

Так, з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, яке може мати значення речових доказів та містити на собі сліди злочину або мають значення для досудового розслідування 31.08.2024 року, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчим суддею, у період з 15 год. 35 хв. по 15 год. 48 хв. слідчим ОСОБА_7 було проведено обшук автомобіля AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився поруч з приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом проведення якого було вилучено автомобіль AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до вказаного автомобіля. Зазначений транспортний засіб належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Вказаний транспортний засіб у подальшому поміщено до майданчику ТУ ДБР у м. Миколаєві за адресою: АДРЕСА_3 .

Прокурор у клопотанні зазначає про те, що вилучене майно може бути використане, як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні -

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити. Також долучив до заяви копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення невідкладного обшуку та копії повідомлень про підозру.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на своє письмове заперечення, в якому вказав про те, що власник майна ОСОБА_4 не має до кримінального провадження жодного відношення. ОСОБА_4 неодноразово прибував до органу досудового розслідування на транспортному засобі AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому слідчим транспортний засіб не обшукувався та не вилучався. У органу досудового розслідування були відсутні правові підстави для проведення обшуку транспортного засобу ОСОБА_4 та для його подальшого вилучення. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, прокурор у клопотанні зазначає, що вилучений під час обшуку транспортний засіб AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_2 є речовим доказом в рамках кримінального провадження, так як містить у собі сліди (нашарування пото-жирового сліду) осіб, що ним керували та були його пасажирами, містить відомості про зовнішній вигляд автомобіля (що є необхідним для встановлення маршруту руху автомобіля за допомогою систем відеоспостереження «Безпечне місто» та «Рубіж»), містить відомості щодо наявності у транспортному засобі та використання спеціальних ламп та прожекторів, невидимих у темряві з метою скритого переміщення у нічний час, а тому необхідний для проведення експертних досліджень і використання в ході проведення слідчих дій та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

На думку слідчого судді прокурором не доведено на даний час, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про який йдеться в клопотанні.

Прокурор лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства та ним у судовому засіданні не спростовано заперечення представника власника майна про те, що транспортний засіб було вилучено безпідставно.

Крім того, у разі накладення арешту на майно власник майна не матиме можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним йому майном, адже будуть діяти обмеження в частині арешту майна власника.

За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час арешт майна буде відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано обмежувати право власності власника майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - відмовити.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 169 КПК України тимчасово вилучене під час обшуку автомобіля AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився поруч з приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме: автомобіль AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до вказаного автомобіля - повернути особі, у якої його було вилучено.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1