Справа №760/4964/24 1-кп/760/2572/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження №0000166 від 19.02.2024 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Підлипне Конотопського району Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.201 КК України, -

в с т а н о в и в :

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_6 придбав колекцію археологічних монет номіналом «півтора» у кількості 47 штук та «драйпелькер» у кількості 3 штуки 1621-1632 рр. часів правління ОСОБА_8 .

У порушення законодавчих норм щодо обігу культурних цінностей, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 11 січня 2023 року, у громадянина України ОСОБА_6 виник умисел на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю колекції археологічних монет у кількості 50 штук, які відносяться до культурних цінностей.

У зв?язку з цим, з метою реалізації злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідування місці, розпочав вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 січня 2023 року, ОСОБА_6 прибув до відділення поштового оператора «Укрпошта» з поштовим індексом 02002 за адресою: АДРЕСА_3 , та здійснив відправлення вищевказаних предметів - колекції археологічних монет у кількості 50 штук. Вказаному міжнародному відправленню було присвоєно номер RH020282504UA, при цьому у митній декларації дане поштове відправлення визначене ОСОБА_6 як подарунок, відправником якого є ОСОБА_9 , АДРЕСА_5, a отримувачем - ОСОБА_10, АДРЕСА_6, НОМЕР_1 .

Згідно акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.01.2023 року, що був проведений у приміщенні ДОПП «Укрпошта», вказане поштове відправлення пересилалось до Німеччини, усередині якого містились монети з ознакам старовини - 50 шт.

В ході досудового розслідування встановлено, що колекція археологічних монет номіналом «півтора» у кількості 47 штук та «драйпелькер» у кількості 3 штуки 1621-1632 рр. часів правління Сигізмунда III Вази, які ОСОБА_6 намагався незаконно перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, має історичне значення та відноситься до культурних цінностей, у зв?язку з чим не може бути вивезена за межі України.

11.01.2023 року міжнародне поштове відправлення №RH020282504UA разом із вмістом затримано на митному посту « Укрпошта » ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, а саме як закінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей (контрабанду).

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині, а саме у закінченому замаху на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей (контрабанду), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 201 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся.

Суд виходить з ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом доходить висновку про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України (тяжкий злочин), його стадію (закінчений замах), особу винного, який є раніше несудимим, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, бере активну участь у благодійній та волонтерській діяльності, за що має численні подяки.

Виходячи з п. 1 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття та активне сприяння обвинуваченого ОСОБА_6 розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Разом з тим, суд доходить висновку, що за встановлених під час судового розгляду обставин щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 , його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, не перебувають у причинному зв`язку із злочином та характеризують поведінку обвинуваченого після викриття його злочинної діяльності. Слід також урахувати, що відсутність заподіяної злочином шкоди обумовлюється не діями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , а тим, що його протиправна діяльність була припинена правоохоронними органами на стадії закінченого замаху, а тому підстав для застосування стст.69 КК України, про що просила сторона захисту, судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного суд ухвалює призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.201 КК України, визначена вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 чотирьох дітей, одна дитина неповнолітня, здійснення ним догляду за батьками дружини похилого віку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд на підставі ст.75 КК України доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування проводилася експертиза Київським відділенням Національного наукового центра «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса» №3446 від 21.08.2023 року, вартість якої становить 9559, 20 грн., що у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 9559, 20 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись стст.2, 15, 50, 63, 65-67, 201 КК України, стст.2, 4, 5, 100, 325, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- колекцію археологічних монет номіналом «півтора» у кількості 47 штук та «драйпелькер» у кількості 3 штуки 1621-1632 рр. часів правління ОСОБА_8 - конфіскувати у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експерта в розмірі 9559, 20 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1