Провадження № 1-кс/686/8464/24
22 жовтня 2024 року м. Хмельницький
До слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із вказаною скаргою звернувся ОСОБА_3 .
За твердженням особи, яка подала скаргу, всупереч положенням КПК України досудове розслідування було проведено без повного, всебічного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
А тому ОСОБА_3 просить скасувати постанову дізнавача.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.
Крім цього, зазначив, що державний виконавець ОСОБА_5 умисно винесла постанову від 23.10.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу ( ОСОБА_3 ) в якій вказала, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, або пошуки такого майна виявились безрезультатними з метою уникнення проведення виконавчих дій. Проте, у межах виконавчого провадження було накладено арешт на частку квартири боржника ОСОБА_6 .
Від сторони обвинувачення учасники провадження в судове засідання не з`явились.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника сторони обвинувачення.
Досудове розслідування у формі у цьому кримінальному провадженні здійснювалося щодо підробки, внесення недостовірних відомостей колишнім державним виконавцем ОСОБА_7 до постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.
Постановою дізнавача СД ВнП№1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 29.03.2024 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю у діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.
На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий (дізнавач) приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.
Зміст постанови, яка оскаржується свідчить про те, що вищезазначених вимог закону дізнавач у повній мірі не дотримався, а рішення про закриття кримінального провадження прийняте без дослідження змісту усіх встановлених у межах кримінального провадження обставин та їх викладу у оскаржуваній постанові.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, висновки дізнавача про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення ґрунтуються на показаннях головного державного виконавця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .
Однак дізнавач не вжив заходів для допиту ОСОБА_5 , що не може вважатися забезпеченням повноти проведення досудового розслідування.
Отже, показання ОСОБА_5 щодо підстави та мети винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не знайшли своєї оцінки дізнавачем під час проведення досудового розслідування. Підтвердження обставин об`єктивної неможливості допитати ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження не місять.
Як наявність, так і відсутність складу кримінального правопорушення, у діях конкретної особи мають ґрунтуватись на зібраних під час досудового розслідування доказах та встановлених обставинах, викладу яких оскаржувана постанова не містить.
З огляду на наведене, висновок дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні, не ґрунтується на підставі повно та всебічно проведеного досудового розслідування.
Вказані суперечності слідчий суддя під час розгляду скарги позбавлений можливості усунути, а тому вони повинні бути усунуті слідчим під час здійснення досудового розслідування.
Наведене у сукупності вказує на необґрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд стороною кримінального провадження, перевіривши надані в обґрунтування аргументи, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_3 та наявність підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Під час досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії для досягнення мети кримінального провадження, у тому числі щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, та/або вчинити процесуальні дії, спрямовані на здобуття відомостей, що є предметом розслідування кримінальному провадженні, серед яких усунути описані вище недоліки проведеного розслідування , вжити заходів для допиту ОСОБА_5 .
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1