Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/5507/24
Провадження 1-кп/650/680/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року смт. Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі смт. Велика Олександрівка обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні № 0000333 від 19.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Файзі обод, Олтиарикського району, Ферганської області, Узбекистан, громадянина України, узбека, офіційно не працевлаштованого, маючого неповну середню освіту, одруженого, на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 19.01.2023 року приблизно о 18:30 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т 2207 «Високопілля - Велика Олександрівка - Берислав» від с. Давидів Брід Бериславського району Херсонської області в напрямку с. Мала Олександрівка Бериславського району Херсонської області, на окремій ділянці проїжджої частини, будучі засліпленим світлом фар зустрічного транспортного засобу, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу з увімкненням аварійної сигналізації, в порушення вимог п. 19.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 продовжив рух, чим допустив наїзд передньою частиною керованого транспортного засобу на узбіччя дороги та подальший з`їзд у кювет, де здійснив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді дерева.

У результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру автомобіля потерпілій, ОСОБА_6 , яка знаходилася

на передньому пасажирському сидінні, були спричинені тілесні ушкодження

у вигляді закритого багатоскалкового перелому обох кісток правої гомілки

у нижній третині, які згідно з висновку судово-медичної експертизи належать до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я,

які утворилися в результаті зіткнення з виступаючими частинами салону автомобіля при зіткненні його з нерухомою перешкодою (деревом).

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

31.10.2024 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно із даною угодою потерпіла та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України. ОСОБА_5 у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Прокурор у відкритому судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, не заперечував з приводу затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Потерпіла також просила вказану угоду затвердити. Підтвердила, що діє добровільно, претензій до обвинуваченого не має.

Обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди обов`язки. Підтвердив, що укладення угоди було добровільним.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо нетяжких кримінальних правопорушень та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Судом, встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє зміст прав, визначених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами угоди міри покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.367, 370, 371, 374, 473-475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31.10.2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000333 від 19.01.2023 року.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 286 КК України 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість гривень) 40 коп.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_7 .

Скасувати арешт на майно, а саме транспортний засіб ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебуває у власності ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 накладений слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2023 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.473 КПК України до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_8