Провадження №1-кп/761/2052/2024
В И Р О К

іменем України

17 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0003625, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 грудня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

- 05.12.2014 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21.11.2016 на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області умовно - достроково на строк 11 місяців, 18 днів,

- 22.12.2021 року вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на три роки, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном один рік,

вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 09.12.2022, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи біля станції метро «Площа Льва Толстого» розташованої за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 22, помітив раніше знайому ОСОБА_6 , яка відпочивала неподалік та тримала в руках власний мобільний телефон марки «Redmi А1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно та з корисливих мотивів, 09.12.2022, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи біля станції метро «Площа Льва Толстого» розташованої за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 22, під вигаданим приводом комусь зателефонувати підійшов до ОСОБА_6 та попросив її мобільний телефон марки «Redmi А1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «лайфселл» ( НОМЕР_3 ) в прозорому силіконовому чохлі, на що ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_5 передала останньому мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_5 отримавши мобільний телефон, не маючи наміру його повертати, скориставшись тим, що ОСОБА_6 не спостерігає за його діями, пішов в бік підземного переходу та зник у невідомому напрямку, таким чином заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_6 марки «Redmi А1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 3016 гривень 67 копійок, з сім-картою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_4 та прозорим силіконовим чохлом до мобільного телефону, які цінності для потерпілої ОСОБА_6 не представляють, і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_5 , 24.03.2023, приблизно о 22 годині 49 хвилин, перебуваючи у підземному переході за адресою: м. Київ, площа Льва Толстого, неподалік будинку 22 по вул. Велика Васильківська, помітив квітковий кіоск в якому були відсутні продавці та на прилавку знаходились мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy J1 (SM-J120F) та планшет марки «Lenovo» Tab M7 3G.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно та таємно, з корисливих мотивів, будучи достовірно впевненим у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити, 24.03.2023, приблизно о 22 годині 49 хвилин, перебуваючи у підземному переході за адресою: м. Київ, площа Льва Толстого, неподалік будинку 22 по вул. Велика Васильківська підійшов до прилавку квіткового магазину, звідки взяв (викрав) мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy J1 (SM-J120F), ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю 889 гривень та планшет марки «Lenovo» Tab M7 3G, ІМЕІ: НОМЕР_7 , вартістю 1000 гривень, які належать ОСОБА_7 які в подальшому сховав до кишень куртки.

Після чого, ОСОБА_5 , з викраденим чужим майном, покинув місце вчинення злочину, маючи змогу розпорядитись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1889 гривень.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненон повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 , на початку судового розгляду заперечував свою провину. Разом із тим, під час дослідження доказів судом, зокрема після допиту потерпілих обвинувачений в судовому засіданні змінив свою позицію та винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 190 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та розповів про обставини скоєних злочинів зазначених в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_5 провідомив, що точної дати не пам`ятає, однак взимку перебуваючи біля станції метро «Площа Льва Толстого» розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , помітив раніше знайому ОСОБА_6 . Так, обвинувачений попросив у останньої телефон для дзвінка, і користуючись моментом, коли потерпіла відволіклась, з її телефоном зник. Окрім того, в березні місяці 2023 року перебуваючи у підземному переході за адресою: АДРЕСА_2 , помітив квітковий кіоск в якому були відсутні продавці, а на прилавку знаходились мобільний телефон та планшет, а тому скористувавшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, останній викрав речі та з вказаного місця зник. Усім викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд. У своїх показаннях обвинувачений вказав, що зазначена майнова шкода у обвинувальному акті відповідає дійсності. Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні зауважив, що в теперішній час щиро кається та шкодує про вчинене.

Крім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні зазначених вище злочинів, його вина підтверджується наступними дослідженими доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду надала показання про те, що точної дати не пам`ятає однак у вечірній час доби, у неї було викрадено особисті речі (телефон планшет) з місця роботи у квітковому магазині, що знаходиться в підземному переході за адресою: м. Київ, площа Льва Толстого. Подробиці викрадення, жінка не знає, однак зазначила, що попередньо вона відійшла від своєї точки продажу, де в цей час з її робочого місця було викрадено телефон та планшет. Пізніше, коли жінка помітила, що речі її викрали, остання вкликала поліцію. Особу яка викрала речі, жінка бачила на камері спостереження, та вказала на особу обвинуваченого.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду надала показання про те, точної дати не пам`ятає, однак в взимку 2022 року перебуваючи біля станції метро «Площа Льва Толстого» розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , вона та обвинувачений ОСОБА_5 слухали вуличних музикантів. Під приводом комусь зателефонувати, чоловік попросив у жінки телефон, яка виконала його прохання, однак потім ОСОБА_5 зник, а телефон не повернув.

Вказані показання потерпілих, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що у потерпілих немає підстав для наклепу. На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілих достовірними, належними та допустимими оскільки, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать дослідженим письмовим доказам.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку із надходженням відповідного клопотання про зміну порядку та обсягу дослідження доказів у кримінальному провадженні, яке беззастережно було підтримано усіма учасниками кримінального провадження, керуючись імперативною вимогою щодо дотримання принципів змагальності та диспозитивності, суд приходить до висновку, що дослідження усіх доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, виду і розміру шкоди, форми вини, які ніким, після допиту потерпілих, не оспорюються, слід визнати недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Також, крім показань обвинуваченого, потерпілих, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами: витягом з ЄРДР № 0001020 від 25.03.2023 року, витягом з ЄРДР № 0003625 від 13.12.2022 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2022 року, протоколом огляду місця події та ілюстративної таблиці до нього від 12.12.2022 року, заявою ОСОБА_6 від 13.12.2022, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому від 13.12.2022 року та від 10.01.2023, випискою з ломбарду від 14.12.2022, протоколом слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 21.04.2023, протоколом огляду відео від 15.12.2022 та відеозаписом до нього , протоколом огляду відео від 19.12.2022 та відеозаписом до нього, протоколом огляду відео від 22.12.2022 та відеозаписом до нього, рапортом від 26.12.2022 року, протоколом огляду відео від 26.12.2022 та відеозаписом до нього, протоколом огляду предмету та ілюстративної таблиці до нього від 25.03.2023 року, висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-22/54981-ТВ від 23.12.2022 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2023 року, протоколом огляду місця події та ілюстративної таблиці до нього від 25.03.2023 року, заявою ОСОБА_7 , від 25.03.2023, протоколом здійснення зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 25.03.2023, протоколом перегляду відеозапису від 25.03.2023 та відеозапису до нього, висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/17510-ТВ від 04.04.2023 року, рапортом про затримання ОСОБА_5 протоколом огляду предмету від 02.02.2018 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.03.2023 року, протоколом проведення слідчого експерименту та диски з відеозаписами до нього від 02.05.2023 року.

Вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 який маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини проти власності, не одружений, офіційно не працює, відповідно до довідки №470604 з 11.05.2002 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин, за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь, тяжкість скоєного, що вчинені ним злочини, відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до нетяжкого та тяжкого злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому покарання ОСОБА_5 необхідно призначити у даному випадку відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За правилами ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України після постановлення вироку Печерського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України від 22.12.2021 року справа №757/67483/21-к, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вказаним попереднім вироком Печерського районного суду міста Києва.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речовими доказами по даному кримінальному суд розпоряджається у відповідності до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2024 року, на - планшет марки "Lenovo", Dolby Audio, чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 з наявними пошкодженнями у вигляді тріщин та розломів екрану, та мобільний телефон марки "Samsung", Duos, модель SM-J12OF, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , SN: НОМЕР_12 , золотистого кольору, без сім-карти», з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, станом на 17.07.2024 року, судовий розгляд даного кримінального провадження завершений, та питання щодо речових доказів судом вирішено, тому потреби у подальшому арешті вказаного майна немає необхідності.

Таким чином, суд, вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року по справі № 761/10504/23 провадження № 1-кс/761/7079/2023 на речові докази у кримінальному провадженні №0001020 від 25.03.2023 року, а саме на - планшет марки "Lenovo", Dolby Audio, чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 з наявними пошкодженнями у вигляді тріщин та розломів екрану, та мобільний телефон марки "Samsung", Duos, модель SM-J12OF, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , SN: НОМЕР_12 , золотистого кольору, без сім-карти».

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виннуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 , за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України від 22.12.2021 справа №757/67483/21-к, визначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з дня оголошення вироку, а саме 17 липня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 , із розрахунку день за день, строк попереднього ув`язнення останнього, а саме період з моменту фактичного затримання 25 березня 2023 року по 16 липня 2024 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за залучення експерта для проведення судових товарознавчих експертиз: № СЕ-19/111-22/54981-ТВ від 23.12.2022 року у сумі 566,34 гривень та № СЕ-19/111-23/17510-ТВ від 04.04.2023 року у сумі 943,9 гривень, що в загальні сумі складає 1510 (одну тисячу п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року по справі № 761/10504/23 провадження № 1-кс/761/7079/2023 на речові докази у кримінальному провадженні №0001020 від 25.03.2023 року, а саме на - планшет марки "Lenovo", Dolby Audio, чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 з наявними пошкодженнями у вигляді тріщин та розломів екрану, та мобільний телефон марки "Samsung", Duos, модель SM-J12OF, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , SN: НОМЕР_12 , золотистого кольору, без сім-карти.

Речові докази по кримінальному провадженню: планшет марки "Lenovo", Dolby Audio, чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 з наявними пошкодженнями у вигляді тріщин та розломів екрану, та мобільний телефон марки "Samsung", Duos, модель SM-J12OF, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , SN: НОМЕР_12 , золотистого кольору, без сім-карти - повернути власнику.

Речові докази по даному кримінальному провадженню -CD -R диски , DVD-R диск з відеозаписами відеокамер спостереження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Києва .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8