Дата документу 18.11.2024 Справа № 335/2091/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2091/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/750/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25 листопада 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з начальником відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

25 квітня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

14 травня 2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 14 листопада 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 липня 2024 року відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 вересня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 1 листопада 2024 року.

16 жовтня 2024 року складено повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, визнати недійсними всі процесуальні дії, які проведені з порушенням встановлених норм, негайно звільнити його з-під варти, повідомити про злочин ТУ ДБР.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що розгляд клопотання слідчого відбувався з грубим порушенням норм КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає про порушення строків досудового розслідування, оскільки, на переконання апелянта, він сплив 25 квітня 2024 року, постанова про призначення групи прокурорів і слідчих не містить необхідних реквізитів, таких як дати, часу та місця складання, адвокат, який приймав участь під час продовження запобіжного заходу, не мав повноважень на його представництво, оскільки згідно з дорученням він призначений для захисту його прав в іншій справі.

Крім того вказує на порушення його права на захист під час його затримання та під час проведення судових засідань, йому не було надано можливості конфіденційної бесіди з адвокатом, він був позбавлений телефонного дзвінка, він не давав згоди на представництво його інтересів адвокатом ОСОБА_10 , як того вимагає ст. 48 КПК України.

Зазначає, що результати проведення слідчих дій, які проводились після 25 квітня 2024 року, тобто, після закінчення строку досудового розслідування, не можуть бути використані в якості доказів у справі.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним його застосуванням.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практики ЄСПЛ.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, тяжкість призначеного покарання не може бути підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 , який приймав участь в режимі відеоконференції, за неодноразове порушення порядку у залі судового засідання, був видалений головуючим суддею з зали судових засідань.

Ураховуючи, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_7 , судове засідання було продовжено без його участі, який був видалений за повторне порушення порядку у залі судового засідання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та вказав, що жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено, підозра є необґрунтованою та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашній арешт. Зазначив про порушення вимог щодо не визначення розміру застави.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вказав, що слідчим суддею під час розгляду питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу враховані всі попередні судові рішення в тому числі щодо обґрунтованості підозри, наявності ризиків, які з урахуванням даних про особу, способу та обставин вчинення злочину не зменшились та продовжують залишатися актуальними, у зв`язку із чим просив ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики продовжують існувати та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 1 листопада 2024 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме, необхідно: ознайомити підозрюваних з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Із наведеного убачається, що сторона обвинувачення навела факти, які вказують на неможливість на момент продовження тримання під вартою завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, що у сукупності з іншими фактами виправдовує подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, в ході апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено нових обставин, які не були відомі під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчому судді, котрі б дозволяли на цій стадії дійти висновку щодо відсутності обґрунтованої підозри.

Наявні в матеріалах кримінального провадження факти свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Так, зі змісту пред`явленої ОСОБА_7 нової підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України убачається, що останній, підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України підтверджується такими доказами, як: листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 січня 2024 року, в якому вказані обставини перешкоджання в тому числі ОСОБА_7 законній діяльності військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо забезпечення державного завдання з проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (а.с. 13-14); відомостями, отриманими з протоколів огляду від 21 грудня 2023 року, 13 травня 2024 року (а.с. 15-21, 34-37 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з висновку експерта №СЕ-19/108-24/4203-ЛД від 12 квітня 2024 року (а.с. 22-33 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 10 січня 2024 року, з якого випливає, що він є командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . 22 липня 2023 року під час здійснення ним та іншими військовослужбовцями заходів оповіщення в Заводському районі м. Запоріжжя, група людей, серед яких був присутній також і ОСОБА_7 , здійснювали їм перешкоди для здійснення службових повноважень та перешкоджали здійсненню оповіщення, шляхом їх оточення та втягнення в діалог із застосуванням криків, висловлювань нецензурною лексикою та іншого, на їх адресу висловлювали тезиси про те, що РТЦК є незаконними приватними фірмами та підстави та повноваження їхньої діяльності не існують, повістки, які вони вручають військовозобов`язаним громадянам України є незаконними. ОСОБА_7 здійснював відеозйомку подій, які демонструвалися на ютуб-каналі (мовою оригіналу - «Свободные люди») (а.с. 38-42 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 10 січня 2024 року, з якого убачаються, що ним надані аналогічні покази показам свідка ОСОБА_11 (а.с. 43-47); відомостями, отриманими з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 січня 2024 року за участю свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , з яких убачається, що свідки впізнали ОСОБА_7 , який був присутній під час конфліктної ситуації між представниками «Живі люди» та співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , який здійснював відеозйомку, після чого виклав відео до свого ютуб-каналу, а також який не визнавав накази Президента України про запровадження військового стану та мобілізації (а.с. 53-54, 55-56 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 січня 2024 року за участю свідків ОСОБА_13 , з якого випливає, що він впізнав ОСОБА_7 , який був присутній під час конфліктної ситуації, яка відбувалась у гаражному кооперативі «Металург» (а.с. 57-58 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_14 від 14 травня 2024 року, який зазначив про події, в результаті яких йому було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 59-61 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з протоколів допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 14 травня 2024 року, які вказали обставини подій, в результаті яких ОСОБА_14 спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с. 62-63, 64-65, 66-67 матеріалів кримінального провадження №0000663); відомостями, отриманими з висновку експерта №764п від 14 травня 2024 року (а.с. 68-69 матеріалів кримінального провадження №0000663).

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із доданих до клопотання доказів вбачається підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому злочинами.

Стосовно доводів клопотання слідчого про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що із оскаржуваного рішення убачається, що слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжували існувати на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Надаючи саме таку оцінку, суд апеляційної інстанції ураховує те, що обов`язковою умовою, за наявності якої до особи може бути застосовано запобіжний захід, а також продовжено його застосування, є існування хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є нетяжким та тяжким злочинами, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, продовжує і надалі існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, з огляду на продемонстровану неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_7 на початковій стадії досудового розслідування, є всі підстави вважати, що підозрюваний може вчиняти дії, які направлені на його переховування для уникнення кримінальної відповідальності.

Так, як випливає із матеріалів клопотання, 14 травня 2024 року під час вжиття заходів щодо проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , йому було відомо про те, що за дверима його квартири знаходяться працівники поліції, але він втік з квартири, вистрибнувши з вікна та у подальшому переховувався у сусідньому під`їзді до того часу, поки його не знайшли працівники поліції.

Отже, із викладеного убачається, що навіть до вчинення такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про підозру, ОСОБА_7 вчинив дії, які направлені на його переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також слід зазначити, що після того, як ОСОБА_7 було виявлено працівниками поліції у сусідньому під`їзді, останній вчинив небезпечні дії не тільки щодо себе, а і для оточуючих, у зв`язку із чим йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Таким чином, всі дії, які продемонстрував ОСОБА_7 на початковій стадії досудового розслідування дають підстави вважати про його схильність до переховування.

Крім того, і ризик незаконного впливу на свідків є досить актуальним, оскільки наразі жоден із свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, наразі здійснюється досудове розслідування, збір доказів триває, в тому числі встановлюються і інші свідки, покази, яких можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб, які в тому числі ще невстановлені органом досудового розслідування, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Не зменшився і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки із матеріалів клопотання убачається, що свою діяльність, яка направлена на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_7 транслював до ютуб-каналу, який, як випливає з його письмових пояснень він самостійно створив та був єдиною відповідальною особою за викладення інформації, у зв`язку із чим маючи безперешкодний доступ до Інтернет ресурсу, може продовжити вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована, в тому числі неналежної поведінкою підозрюваного.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено фактів, які б вказували, що ймовірність настання ризиків зменшилася.

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст.199 КПК України досліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

При цьому, для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких було перевірено.

З огляду на тривалість кримінального провадження, дати повідомлення ОСОБА_7 про підозру, період знаходження останнього під вартою й продовження існування ризиків та високий ступінь ймовірності їх настання колегія суддів вважає, що підстави для зміни виду запобіжного заходу відсутні.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_7 про закінчення 25 квітня 2024 року строку досудового розслідування, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до ст. 219 КПК, за загальним правилом строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження та може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, не включається у строки досудового розслідування, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Як убачається із матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2024 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000663, продовжено до 14 листопада 2024 року включно, у строк якого не входить строк на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

Із доданого до клопотання повідомлення, випливає, що 18 жовтня 2024 року стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с. 29).

Відомостей про завершення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, до яких надано доступ відповідно до ст. 290 КПК, станом на постановлення оскаржуваної ухвали (29 жовтня 2024 року) матеріали провадження не містять, сторонами не надано та судом не встановлено.

Таким чином, починаючи з 18 жовтня 2024 року, період з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у визначеному 290 КПК порядку та відкриття матеріалів провадження до закінчення ознайомлення, у строки досудового розслідування не включається.

Ураховуючи той факт, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали, відомості про завершення ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування були відсутні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що період з 18 жовтня 2024 року по 29 жовтня 2024 року (11 днів), не включається у строк досудового розслідування, а отже обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід до 25 листопада 2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Перевіряючи доводи ОСОБА_7 щодо порушення його прав під час його затримання, то слід зазначити, що вони також є необґрунтованими.

Так, як убачається, із матеріалів провадження, протокол затримання містить всі відомості, які дають підстави для висновку про відповідність як протоколу затримання ОСОБА_7 , тобто особи, підозрюваної у вчиненні злочину, так і самої процедури такого затримання, вимогам діючого законодавства.

Відомості щодо незгоди підозрюваного на представництво його інтересів адвокатом ОСОБА_10 під час затримання, на що вказує ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, в протоколі затримання не містяться.

Жодних зауважень з приводу залученого адвоката ОСОБА_10 в якості захисника, підозрюваний в протоколі затримання не висловив.

Інші доводи підозрюваного ОСОБА_7 , такі як, відсутність повноважень у адвоката, який приймав участь у суді першої інстанції, в якості його захисника та відсутність в постанові про призначення групи прокурорів і слідчих відповідних реквізитів, не знайшли свого підтвердження під час перегляду апеляційним судом оскаржуваної ухвали.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 щодо наявності у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, відсутності судимостей та не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра, то колегія суддів вважає, що ці обставини не є безумовними підставами для відмови в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя урахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо повідомлення підозрюваного про застосування до нього тортур, то ураховуючи положення ч. 8 ст. 206 КПК України, повідомлення прокурора у судовому засіданні апеляційного суду про те, що ОСОБА_7 вже звертався до слідчого судді з аналогічними заявами, за результатами розгляду яких, вказані заяви були направлені для розгляду до ТУ ДБР, а також повідомлення підозрюваного про невнесення відомостей за його заявами до ЄРДР, колегія суддів вважає, що вказані обставини є предметом розгляду в порядку ст. 303 КПК України, зокрема, як оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, а не предметом розгляду під час перевірки апеляційним судом ухвали про продовження запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25 листопада 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4