Справа № 274/8686/24 Провадження № 1-в/0274/1326/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Якутськ Якутської області, Республіки Саха, рф, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подаання державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» про приведення вироку Богунського районного суду м. Житомира від 27.04.2023, щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі, заперечень не висловив.

Суд не визнає явку засудженого та представника установи виконання покарань в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27.04.2023 ОСОБА_4 призначено покарання за:

- ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 6 (шість) років позбавлення волі, тобто за умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану;

- ч. 4 ст.187 КК України у виді 9 (дев`ять) років позбавлення волі із конфіскацією майна;

- ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 20.06.2022 і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцяти) років 2 (два) місяці із конфіскацією майна.

Вирок набрав законної сили 12.07.2023.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість майна, яке було предметом правопорушення, перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Богунського районного суду м. Житомира від 27.04.2023 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив у 2022 та 2023 роках, а саме:

- 04.12.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 3 100 грн 00 коп.,

- 10.01.2023, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 2039 грн 72 коп.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1240,50 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1342 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_4 , за епізодом 04.12.2022, становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1240,50 грн х 2 = 2481 грн), у якому була скоєна крадіжка, вчинене ним діяння відповідно до вимог КК України та Закону № 3886-ІХ є кримінально-караними й на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27.04.2023.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1