Провадження № 1-кс/344/7978/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000201, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024, у якому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що громадяни України ОСОБА_6 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії начальник групи ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , інспектор прикордонної служби 1 категорії ВІПС «Перкалаб» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії оператор ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії начальник групи ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи своє службове становище, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб спільно з жителями регіону ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , організували і забезпечують функціонування каналу незаконного переправлення осіб, що перебувають на військовому обліку і підлягають загальній мобілізації до ЗСУ на період воєнного стану, через державний кордон України, на межі Івано-Франківської та Чернівецької областей, на територію Румунії, у межах гірської ділянки державного кордону України, поза прикордонними пунктами пропуску. Так, за надання вказаної незаконної послуги, фігуранти отримують грошові кошти у сумі 6-7 тис. доларів США за одну незаконно переправлену особу.

Механізм протиправної діяльності полягає у тому, що ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 через можливості ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , здійснюють пошук військовозобов`язаних осіб, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України. В подальшому, вище перелічені військовослужбовці ДПСУ, використовуючи своє службове становище, на автотранспорті та у пішому порядку, у тому числі рухаючись через мобільні та стаціонарні блок-пости, на котрих стосовно останніх не здійснюється належна перевірка, здійснюють переправлення ухилянтів у напрямку державного кордону України до Румунії.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що вище вказані фігуранти та їх спільники, з метою невикриття своєї злочинної діяльності, застосовують заходи конспірації. Зокрема, зазначені особи, час від часу змінюють номери операторів мобільного зв`язку, використовують для приватного спілкування програмне забезпечення та конспіративні зустрічі.

Також, слідством встановлено, що станом на даний час вище вказаними особами, серед інших, незаконно переправлено через державний кордон України громадянина ОСОБА_14 , який діяв під контролем правоохоронних органів.

Враховуючи викладене, в діях зазначених вище осіб наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Окрім цього, вищезазначені відомості перевірені досудовим слідством, а також, з використанням можливостей УСБУ в Івано-Франківській області, а саме: заявою про вчинення злочину ОСОБА_14 , протоколом допиту останнього, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1522 від 06.09.2024, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1737 від 14.10.2024, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1851 від 04.11.2024.

06.11.2024 ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вручено письмові повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.11.2024 в рамках даного кримінального провадження, проведено санкціонований обшук автомобіля марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності громадянину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час якого зазначений автомобіль вилучено.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить клопотання задовольнити.

Слідчий подав заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання у його відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024, у якому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.11.2024 в рамках даного кримінального провадження, проведено санкціонований обшук автомобіля марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час якого зазначений автомобіль вилучено.

Відповідно до реєстраційної карти автомобіль марки УАЗ 31512 реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно постанови старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 про визнання речовим доказом від 07.11.2024 року автомобіль марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений під час обшуку 06.11.2024, визнано речовими доказом у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , може бути використаний, як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Однак вважаю, що в частині накладення арешту на автомобіль марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , слід застосувати спосіб арешту майна шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування, оскільки користування автомобілем марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 може призвести до зміни його технічного стану.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки УАЗ 31512, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1