Справа № 694/2466/24 Провадження №1-кп/694/149/24
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
27.09.2024 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є депутатом будь-яких рад, на утриманні осіб похилого віку не має, тел. НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
Відповідно до судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.08.2023 у справі №694/1813/23 зобов`язано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Однак ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаного рішення суду, будучи ознайомленим із його змістом, всупереч вимогам ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи прямий умисел на ухилення від сплати аліментів, систематично з березня 2023 року по серпень 2024 року злісно ухилявся від сплати аліментів, у встановленому судом порядку кошти на утримання своєї малолітньої дитини не сплачував, заходи щодо погашення заборгованості, яка утворилася внаслідок не сплати аліментів, не вживає, добровільної матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає, не зважаючи на те, що будучи задіяним на тимчасових оплачуваних заробітках, а саме: з лютого 2024 року по цей час, допомагає по господарству мешканці м. Звенигородка Черкаської області ОСОБА_6 , якою сукупно за вказаний період часу сплачено ОСОБА_3 грошові кошти в сумі близько 44 000,00 грн.
Надалі, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, на роботу не працевлаштувався, на обліку у Звенигородському відділі Звенигородської філії Черкаського обласного центру зайнятості не перебував, грошові кошти (аліменти) на утримання малолітньої доньки не сплачує, будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає, не вчиняє дій, спрямованих на погашення наявної заборгованості зі сплати аліментів.
Заборгованість за виконавчим документом, від сплати яких ОСОБА_3 злісно ухиляється, за період з березня 2023 року по серпень 2024 року становить 17 796,00 грн, що сукупно складає суму , більшу ніж за три місяці відповідних платежів, а загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 05.09.2024 становить 22 694,00 грн.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, про що зазначено в обвинувальному акті.
В заяві від 23.09.2024 щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Згідно з даною заявою ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 також подала заяву від 23.09.2024, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом, в якому подав клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, визначеному ч. 2 ст. 381 КПК України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що відповідно до довідки-характеристики Звенигородської міської ради (виконавчий комітет) від 16.09.2024 інформації щодо порушень громадського порядку до виконавчих органів Звенигородської міської ради не надходило, іншою інформацією виконавчі органи не володіють (а.с.68), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 64), раніше не судимий (а. с. 71).
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд враховує також ті обставини, що 13.09.2024 обвинувачений ОСОБА_3 здійснив перерахування суми аліментів через рахунок Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області у розмірі 3 000 грн, про що у справі наявні відповідні докази.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 обрати йому міру покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт. Обмежень до застосування такого виду покарання, згідно з ч. 3 ст. 56 КК України, не встановлено.
Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судові витрати відсутні.
Речових доказів немає.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ч.1 ст.164 КК України, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Вирок суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1