Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/664/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 23.07.2024 до 20.09.2024.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року, щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 23.07.2024 до 20.09.2024.

Рішення суду мотивовано тим, що продовжують існувати ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року та звільнити його з під варти.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції обгрунтовує тим, що не отримував повний текст оскаржуваної ухвали та був позбавлений можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Вказує, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованою та немотивованою.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 повний текст ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року, не отримував, апеляційну скаргу подав 25 серпня 2024 року, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року, щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 23.07.2024 до 20.09.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обвинувачений раніше не судимий, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Новоселівка-Агро», при цьому не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце на час обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не змінилися та не відпали.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою сторона захисту суду не надала, і в судовому засіданні їх не встановлено.

Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З метою запобігання вказаних ризиків, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, обвинуваченому необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу - тримання під вартою, строк якого не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає за реальну можливість ухилення ОСОБА_6 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного, безпідставними є доводи ОСОБА_6 про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Посилання апелянта на незаконність рішення суду першої інстанції є необгрунтованими, та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року, якою щодо ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 23.07.2024 до 20.09.2024 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4