Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9029/24
Провадження № 1-кс/644/1395/24
УХВАЛА
22 жовтня 2024 року м. Харків
До провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна. На обґрунтування клопотання вказано наступне.
Під час досудового розслідування встановлено, що 20.10.2024 близько 14:30 за адресою: м. Харків, вул. Таджицька 6.5 біля сміттєвих баків гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс ножове проникне поранення поперекової ділянки зліва гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2
20.10.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено на землі складний ніж, у складеному стані довжина якого 14 см, довжина клинка 12 см, довжина рукоятки близько 14 см. На клинці мається нашарування бурого кольору, на одній зі стороні рукоятки мається рукописний напис виконаний барвами чорного кольору «Кузьміч». Вказаний ніж поміщено до паперового конверту «НПУ» з відповідними написами.
В подальшому, постановою слідчого від 21.10.2024 вищевказаний паперовий конверт «НПУ», в якому знаходиться складний ніж було визнано речовим доказом.
Сторона обвинувачення до суду не з`явилась, слідчий ОСОБА_3 надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду невідомі, клопотань не надходило.
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, слідчого, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, доходить наступного висновку.
Під час досудового розслідування встановлено, що 20.10.2024 близько 14:30 за адресою: м. Харків, вул. Таджицька 6.5 біля сміттєвих баків гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс ножове проникне поранення поперекової ділянки зліва гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2
20.10.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено на землі складний ніж, у складеному стані довжина якого 14 см, довжина клинка 12 см, довжина рукоятки близько 14 см. На клинці мається нашарування бурого кольору, на одній зі стороні рукоятки мається рукописний напис виконаний барвами чорного кольору «Кузьміч». Вказаний ніж поміщено до паперового конверту «НПУ» з відповідними написами.
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Слідчим в клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно для ефективного розслідування.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. За таких обставин приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на виявлене та вилучене майно в ході огляду місця події 20.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: складний ніж, у складеному стані довжина якого 14 см, довжина клинка 12 см, довжина рукоятки близько 14 см. На клинці мається нашарування бурого кольору, на одній зі стороні рукоятки мається рукописний напис виконаний барвами чорного кольору «Кузьміч», що поміщений до паперового конверту «НПУ» у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження майном.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1