ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8930/24 Номер провадження 11-сс/814/646/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

з участі прокурора - ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному реєстрованому 26.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Шахтарського району Донецької області, українця, громадянина України, військовослужбовця, який займає посаду водія-радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 23 серпня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України, строком на 60 днів, який ухвалено обчислювати з 10 год. 40 хв. 22 серпня 2024 року, з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 гривень.

Кінцевим днем тримання під вартою ухвалено визначити 20.10.2024 року, 10 год.40 хв.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця перебування; утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 116 від 25 квітня 2024 року, рядового ОСОБА_8 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 21 квітня 2024 року № 91-РС зарахованого в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з 25 квітня 2024 року зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення. Вважати таким, що 25 квітня 2024 року прибув в район тимчасової дислокації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 117 від 26 квітня 2024 року, рядового ОСОБА_8 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 квітня 2024 року № 23-РС на посаду водія-радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, ВОС НОМЕР_2 , вважати таким, що з 26 квітня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк - солдат.

Згідно вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №259/2022 до 25.05.2022.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/22 на 90 діб.

15.08.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб до 21.11.2022.

18.11.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.11.2022 № 757/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

07.02.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

02.05.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

27.07.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

08.11.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

06.02.2024 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

08.05.2024 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Однак, рядовий ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем, під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1035 від 25 червня 2024 року «Про внесення змін до особового складу в районі виконання бойових (спеціальних) завдань військової частини НОМЕР_1 », відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 10.06.2024 № 1972, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2024 № Р-239дск, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань особовим складом військової частини НОМЕР_1 та для більш доцільного використання у зв`язку зі службовою необхідністю, рядовому ОСОБА_8 , водію-радіотелефоністу 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , наказано вибути 27.06.2024 зі складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи в районах проведення заходів та виконання спеціальних завдань в оперативному підпорядкуванні командира ТГР «Чернігів» ОТУ « СІВЕРСЬК » (н.п. н.п. НОМЕР_4 ), в пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та доповісти про прибуття до 09:00 години 28 червня 2024 року.

Однак, рядовий ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді водія-радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , з мотивів тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 28 червня 2024 року та в подальші дні до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , не з`явився, час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

22.08.2024 року о 10 год. 40 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.08.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні наявні вагомі докази про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, знайшли своє підтвердження підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, а тому з метою запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту в нічний час або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає, що сторона обвинувачення не довела необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою, а рішення слідчого судді є несправедливим та необґрунтованим.

Слідчий суддя залишив поза увагою посилання сторони захисту на відсутність ризику переховуватися від суду та слідства, та на дані про особу підозрюваного, який має сім`ю, місце проживання, раніше не судимий, бажає продовжити службу.

Заслухавши доповідача, адвоката та підозрюваного в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вказував про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагають приписи ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянта.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, у провадженні ТУ ДБР , розташованого у м.Полтаві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024 за № 0000620 з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

22.08.2024 ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Із наданих суду матеріалів провадження вбачається обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, і перебуваючи на волі не виключена можливість його переховування від органів слідства та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя, всупереч доводам захисника, належним чином мотивував наявність й ризику, передбаченого ч.1 ст.177 цього Кодексу, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та, вчинити інше кримінальне правопорушення, повторно залишивши військову частину. Та обґрунтовано вказав про наявність підстав для визначення розміру застави, виходячи з положень ч.4 ст. 183 КПК України.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на можливе покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Колегія суддів враховує особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проте наведене не спростовує висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу менш суворого, ніж обраний слідчим суддею.

Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Дані про наявність міцних соціальних зв`язків є недостатніми для призначення більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не дають гарантії забезпечення належної правової поведінки підозрюваного в умовах воєнного стану, який вчинив свідомі дії спрямовані на самовільне залишення місця несення служби, тим самим ухилившись від виконання обов`язків військової служби, під час досудового розслідування та судового розгляду та не впливають на правильність ухваленого рішення.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин злочину, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбаченихст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Приписами п.2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, з покладення обов`язків, передбачених ч.5ст.194 КПК України є достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Внесення визначеного слідчим суддею розміру застави буде вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на вказане, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 23 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4