Справа № 487/6288/24
Провадження № 1-кс/487/4101/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000267 від 20.07.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події 19.07.2024 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження № 0000267 від 20.07.2024.

Клопотання обґрунтоване тим, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000267 від 20.07.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.07.2024 року об 11.20 год. надійшло повідомлення про те, що співробітниками УПП в Миколаївській області спільно з співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зупинено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при перевірці військово-обліковий документів, надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 12.07.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я із ознаками підробки, а саме: має місце не відповідність територіального підрозділу, який видав обліковий документ, оскільки по наявним реєстраційним даним у електронній базі даних «Оберіг» значиться інша інформація.

Дане тимчасове посвідчення було добровільно видано ОСОБА_4 , яке дізнавачем Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було вилучено та в подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор посилається на те, що оскільки вказане тимчасове посвідчення могло зберегти на сої сліди вчиненого кримінального правопорушення, яке планується в подальшому оглянути та направлене на експертне дослідження, а також використані в якості речових доказів у кримінальному провадженні, а у разі повернення його володільцю, останній може знищити, приховати його, тим самим не дати органу досудового розслідування довести вину у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасове посвідчення, вилучене в ході огляді місця події 19.07.2024.

В судовому засіданні прокурор не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000267 від 20.07.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.07.2024 року об 11.20 год. надійшло повідомлення про те, що співробітники УПП в Миколаївській області спільно з співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зупинено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при перевірці військово-обліковий документів, надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 12.07.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я із ознаками підробки, а саме: має місце не відповідність територіального підрозділу, який видав обліковий документ, оскільки по наявним реєстраційним даним у електронній базі даних «Оберіг» значиться інша інформація.

В подальшому вказаний громадяни ОСОБА_4 був доставлений до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області відповідно до протоколу огляду місця події від 19.07.2024. В ході огляду у ОСОБА_4 за добровільної згоди останнього було вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 12.07.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 .

20.07.2024 року дізнавачем секторів дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області винесено постанову, відповідно до якої тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 12.07.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого документа критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Так, з доданих до клопотання доказів вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене посвідчення є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди його вчинення, підлягає подальшому огляду та експертному дослідженню.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення, зміни або приховування вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 170-173 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000267 від 20.07.2024 на вилучене в ході огляду місця події 19.07.2024 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1