Номер провадження: 11-кп/813/2455/24
Справа № 521/2215/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000024 від 05.01.2022 року та №0001243 від 31.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеси, має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 21.15.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 356 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

29.09.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України по позбавлення волі строком на 1 (один) рік; 17.12.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 3 (три) місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.184, ст.126-1 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та кримінальне провадження в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрито на підставі п.4-1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали направлено до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Ухвалою суду вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат в зазначеному кримінальному провадженні.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу.

Цією ж ухвалою прийнято рішення про продовження розгляду кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння. В іншій частині ухвалу місцевого суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа №278/1566/21) та зазначає, що ухавала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з підстав декриміналізації крадіжки, однак не враховано, що крадіжка була вчинена з незаконним проникненням до житла, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 162 КК України.

Разом з апеляційною скаргою прокурором подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, яке мотивоване тим, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки прокурор не був повідомлений про час проголошення судового рішення, ухвала суду на його адресу не направлялась, про зміст проголошеного рішення йому не було відомо. Копію ухвали суду прокуратура отримала лише 09.10.2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурорів, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти клопотання прокурора; вивчивши доводи клопотання; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Положеннями п.8 ч.3 ст.129 Конституції України визначено одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення і таким чином закріплено гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 25 грудня 1997 року №9-зп зазначив, що суд не може відмовити у правосудді, якщо ущемляються права і свободи громадян, інакше це було б порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Діючим КПК гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

З метою встановлення обставин, які слугували підставою для звернення прокурора до суду апеляційної інстанції та виконання вимог КПК щодо доступу до правосуддя, апеляційним судом клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали призначено до судового розгляду.

Разом з цим, в судовому засіданні апеляційного суду, колегією суддів встановлені обставини, які унеможливлюють розгляд клопотання прокурора, з огляду на наступне.

Відповідно до виділених матеріалів провадження, які надані в розпорядження апеляційного суду, ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за ст.126-1 КК України в межах кримінального провадження №0000024 від 05.01.2022 року, обвинувальний акт в якому направлений до суду 27.01.2022 року. Також ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України в межах кримінального провадження №0001243 від 31.10.2022 року, обвинувальний акт в якому направлений до суду 30.11.2022 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.12.2022 року кримінальні провадження №0000024 від 05.01.2022 року та №0001243 від 31.10.2022 року об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний реєстраційний №521/2215/22, провадження №1-кп/521/1055/22. Тобто, з дати об`єднання кримінальних проваджень, обвинувальні акти щодо ОСОБА_9 вважаються одним провадженням за яким має бути постановлено остаточне рішення у виді вироку або ухвали.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX), що стало підставою для звернення сторони захисту із клопотанням про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, місцевий суд прийнявши рішення про закриття кримінального провадження №0001243 від 31.10.2022 року, на підставі п.4-1 ст.284 КПК України та продовживши розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, фактично роз`єднав об`єднане кримінальне провадження.

Положеннями ч.11 ст.284 КПК визначено, що ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Водночас зазначені положення, на переконання апеляційного суду, стосуються саме кримінального провадження, яке не було роз`єднано судом, тобто фактично постановлено остаточне рішення по справі за обвинуваченням відповідної особи.

При цьому, в п.3 ч.1 ст.392 КПК зазначено, що апеляційному провадженню підлягають оскарженню інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, кримінальним процесуальним кодексом визначено можливості окремого оскарження судових рішень місцевого суду до ухвалення вироку по відповідній справі.

Дана колізія в законодавстві не може бути усунута шляхом постановлення відповідного рішення судом апеляційної інстанції, а тому й клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду не може бути прийняте до провадження, з огляду на те, що в даному провадженні місцевим судом не постановлено остаточного рішення по справі, що давало б право стороні обвинувачення на звернення з апеляційною скаргою, а в даному випадку ще і з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, яке ухвалено до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, в якому судом об`єднано декілька кримінальних проваджень.

Враховуючи положення кримінального процесуального Закону, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурор в даному кримінальному провадженні не наділений правом на оскарження ухвали суду першої інстанції, в кримінальному провадженні, в якому не прийнято остаточного рішення по справі.

Положеннями ч. 2 ст. 403 КПК передбачена можливість закриття апеляційного провадження лише у разі відмови особи від поданої нею апеляційної скарги.

Разом із тим, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Водночас, в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 19.02.2019 року (справа №569/17036/18), касаційний суд дійшов висновку про те, що якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19.032018 року у справі №439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №180/210/17).

Статтею 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК.

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23.01.2019 року у справі №738/1482/16-к).

Враховуючи викладене та зазначені вище правові висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про помилковість відкриття апеляційного провадження в даному кримінальному проваджені та вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за клопотанням прокурора на ухвалу місцевого суду в об`єднаному кримінальному провадженні, в якому не постановлено остаточного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 24, 376, 399, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Закрити провадження за клопотанням прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 року, якою частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та кримінальне провадження №0001243 від 31.10.2022 рокуза обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрито на підставі п.4-1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4