УХВАЛА

іменем України

06.11.2024

Справа № 331/5351/24

Провадження № 1-кс/331/2229/2024

Слідча суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 17.07.2024, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.11.2024 надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № №0000089 від 17.07.2024, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України

Вказане клопотання на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 1.11.2024 було передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат ОСОБА_4 зазначає,що на теперішній час, який пройшов після обрання запобіжного заходу підзахисному виникли обставини, які дозволяють йому звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в порядку ст. 201 КПК України, а саме: обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді меншої суми застави - у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, або у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених нормами ст. 194 ч. 5 КПК України. В цьому контексті звертає увагу суду на обґрунтованість пред`явленої підзахисному підозри та її відповідність нормам законодавства. Вивченням захистом наданих слідчим в обґрунтування обрання та продовження запобіжного заходу матеріалів досудового розслідування встановлено, що дії ОСОБА_5 незаконно, необгрунтовано кваліфіковані обвинуваченням за ч. 3 ст. 368 КК України, як скоєння тяжкого злочину. Жодним доказом наявним в матеріалах провадження відносно ОСОБА_5 , показами жодного свідка не доведено скоєння ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, поєднаного з такою кваліфікуючою ознакою як вимагання. Крім того, слідчий та прокурор при пред`явленні ОСОБА_5 повідомлення про підозру або умисно, або помилково інкримінували його дії як повторність скоєння злочину, хоча виходячи з обставин кримінального провадження дії ОСОБА_5 повинно кваліфікувати як продовжуваний злочин.

Більш того, навіть в повідомленні про підозру, яку ОСОБА_5 отримав від слідства жодним чином не зазначено (не розкрито) в чому ж саме полягало вимагання неправомірної вигоди у ОСОБА_6 з боку ОСОБА_5 . Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , в його діях не було й не могло бути ознак повторності, як і ознак вимагання, ці дії було кваліфіковано слідством за ч. 3 ст.368 КК України лише з однією метою - щоб мати можливість отримати дозвіл слідчого судді на проведення НСРД відносно ОСОБА_5 . Таким чином, з урахуванням зібраних слідством наданий час доказів, в діях ОСОБА_5 відсутні такі кваліфікуючи ознаки як вимагання та повторність, тому ці його дії можуть бути кваліфіковані лише за ч. 1 ст. 368 КК України, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Прохає з урахуванням доведеності вини ОСОБА_5 лише в скоєнні нетяжкого злочину, постановити ухвалу, якою змінити обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосувавши до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або у вигляді застави, в межах визначених ст. 182 ч. 5 и. 1 КПК України - двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

-не відлучатися з місця проживання (м. Запоріжжя) без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи викладенні в клопотанні та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що 1.11.2024 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя продовжено дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та на підозрюваного було покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення була встановлена слідчим суддею при розгляді питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та його продовження. Ухвали слідчого судді підозрюваним оскаржені не були.

Слідчий суддя, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази , дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України захисник підозрюваного, до якого застосовано запобіжний захід, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу. Згідно із ч. 4 цієї статті таке клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Його копія та матеріали, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду (ч. 2 ст. 201 КПК).

Закон забороняє звернення із таким клопотанням раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею (ч. 5 ст. 201 КПК).

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну обставин підозри, зміну або зменшення встановлених ризиків та впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування.

Тому, при розгляді питання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя має виходити з того, чи доводить особа, яка подала відповідне клопотання, наявність обставин, які безпосередньо можуть вплинути на висновок про наявність обґрунтованої підозри або свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Запобіжний захід може бути змінений, коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу. Тож, загальною вимогою щодо змісту клопотання про зміну запобіжного заходу є зазначення в ньому нових обставин, які не були предметом судового розгляду при застосуванні запобіжного заходу у порядку ст. 194 КПК України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів,Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2024 задоволено клопотання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваному в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України. Одночасно судом визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень. В разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 строком на 2 місяця покладено наступні обов`язки, передбачені нормою ст. 194 ч. 4 КПК України:прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;не відлучатися з місця проживання (м. Запоріжжя) без дозволу слідчого, прокурора, суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон. З моменту звільнення з під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

09.09.2024 після внесення застави ОСОБА_5 було звільнено з під варти та з цього часу відносно нього діяв запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на нього перелічених вище обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні повідомив, що 1.11.2024 ухвалою слідчої судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії покладених на нього обов`язків.

Таким чином, встановлено, що на день розгляду поданого клопотання продовжується дія застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

При цьому, слідчим суддею з`ясовано , що під час постановлення вказаних вище судових рішень було з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного відповідного запобіжного заходу, зокрема обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та особу обвинуваченого.

У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_4 просить змінити зменшити розмір застави, до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян. На його думку такий розмір застави буде достатнім для забезпечення підозрюваного належної процесуальної поведінки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Окрім майнового стану підозрюваного, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, розмір застави визначається також залежно від суспільної небезпечності інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених статтею 177 КУпАП, які посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Під час розгляду вказаного клопотання, слідчому судді не надано матеріалів, які би спростовували обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , встановленої попередніми рішеннями суддів при застосуванні та продовженні дії запобіжного заходу.

Також, на переконання слідчого судді, на час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу дійсно продовжують існувати ризики на які посилалась прокурор, доказів , що вони значно зменшились з плином часу суду надано адвокатом та підозрюваним не було.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка була встановлена при розгляді питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу та його продовження, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, обсяг доказів, який вже наявний у матеріалах кримінального провадження, та те, що під час розгляду даної справи не встановлено нових обставин, які могли б вплинути на зменшення раніше обраного розміру застави, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання підозрюваному про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення застави.

Керуючись ст.ст.176-178,182,194,196,201,369 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 17.07.2024 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1