Справа №534/2636/23
Провадження №1-в/534/116/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло подання начальника Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , в якому порушено питання про звільнення засудженої від покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2023 у зв`язку із набрання чинності Законом України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 684 грн на 2023 рік.

На підставі вказаного, зважаючи на те, що ОСОБА_5 згідно вироку від 04.12.2023 спричинила майнову шкоду на суму 399 грн, орган пробації, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить застосувати положення ч. 2 ст. 74 КК України.

Засуджена в судове засідання не з`явилася. Надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник органу пробації в судове засідання не прибув. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, подання просила задовольнити.

Відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2023 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України з призначенням покарання на підставі ст.70 КК України у виді 5 років позбавлення волі шляхом поглинання менш суворого покарання у виді штрафу більш суворим покаранням у виді позбавлення волі, звільнено від цього покарання на підставі ст.75, 76 КК України, якщо вона протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Як убачається з вироку, ОСОБА_5 спричинила потерпілому матеріального збитку на загальну суму 399 грн.

Вказаний вирок набрав законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

З урахування вказаних змін, встановленого у 2023 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, пункту 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна настає лише у тому разі, коли вартість майна перевищує 2 684 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Разом з цим, приписи ст. 58 Конституції України передбачають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що положення Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, з урахуванням вищевказаних норм, мають зворотну силу в часі та підлягають застосуванню у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема викрадення ОСОБА_5 майна вартістю, що у 2023 році не перевищувала 2 684 гривень, її дії, після внесення змін Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2023, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Тому, суд вважає подання обґрунтованим та доходить висновку про звільнення засудженої від покарання, призначеного вироком суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, статтями 5, 74 КК України, статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Кременчуцького міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2023 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1