Справа № 152/1268/23
Провадження №11-кп/801/910/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000049 від 18.05.2023 року,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.05.2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, непрацюючу, раніше не судиму,

-визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.05.2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язано ОСОБА_7 :

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вирішено не обирати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню - дерев`яний стовпчик -вирішено знищити.

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 28 квітня 2023 року близько 17-00 год, перебуваючи на території власного домогосподарства по АДРЕСА_1 , побачила на своїй земельній ділянці сусіда ОСОБА_11 , і з цього приводу у неї з ним виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, штовхнула двома руками ОСОБА_11 у спину, в результаті чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , взяла до рук дерев`яну палицю (стовпчик), якою нанесла один удар в область стегна лівої ноги із зовнішньої сторони потерпілого ОСОБА_11 ..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №17 від 5 червня 2023 року ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому з відривом відламка у ділянці лівої вертилюгової впадини та синця у верхній третині по зовнішній поверхні лівого стегна, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як спричиняють тривалий розлад здоров`я, терміном понад три тижні.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

Прокурор у кримінальному провадженні - начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.05.2024 року. Проте, до початку апеляційного розгляду прокурор скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 403 КПК України, подав заяву про відмову від поданої ним апеляційної скарги, яка прийнята судом.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.05.2024 року щодо неї скасувати, а кримінальне провадження відносно неї закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

В доводах апеляційної скарги обвинувачена зазначає, що ніякої палиці (стовпчика) придуманого слідством і судом на місці сутички коли її бив ОСОБА_11 і не могло бути, як його принесли у судове засідання, не було. Сам стовчик має достатню вагу яку їй як жінці ще треба підняти і кілька раз замахуючись наносити удари. На город потерпілого вона не переходила і в своїх руках нічого не мала. Це він її бив на її городі. А вона нічого не могла робити бо в його руках постійно була штикова лопата з довгим держаком. Це він спіймав її за кофту і почав кулаком бити по голові та обличчю, про що свідчить висновок експертизи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , просить вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.05.2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження відносно неї закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнає, так як вона потерпілого не штовхала і палицею не била, тілесних ушкоджень не наносила. Вважає що ні судом, ні слідством не встановлено те місце де була/лежала палиця/стовчик. Відсутній протокол огляду речового доказу. Викликають сумніви у правдивості показів свідка ОСОБА_12 який є підлеглим потерпілого.

Окрім того зазначає, що судом не було враховано те, що 01.05.2023 були внесені відомості про інше кримінальне правопорушення за №0000036, порушене за ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_7 про те, що28.04.2023 близько 18 години на її присадибній ділянці (городі) по АДРЕСА_1 сусід ОСОБА_11 спричинив їй тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 325 від 03.05.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень. По даний час досудове розслідування затягується. Також звертає увагу на те, що звернення потерпілого за медичною допомогою і в поліцію було тільки після того як було звернення до поліції і в медичний заклад обвинуваченої. Окрім того, речовий доказ у справі, а саме дерев`яна палиця/стовчик з`явилася тільки через понад 2 місяці після зазначеної події та з часу порушення кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 подані апеляційні скарги обвинуваченою та її захисником підтримали та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на викладені у них доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просив прийняти відмову прокурора від поданої ним апеляційної скарги, а апеляційне провадження в цій частині закрити. Щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника заперечував, просив залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Потерпілий ОСОБА_11 та його представник до апеляційного суду не з`явилися та не повідомили суд про поважність причин своєї неявки. Тому згідно вимог ч.4 ст. 405 КПК України за відсутності заперечень прокурора, обвинуваченої та її захисника судовий розгляд відбувся у відсутність потерпілого та його представника.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З клопотанням в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України учасники судового провадження до апеляційного суду не зверталися.

На переконання колегії суддів апеляційного суду та як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. З даним висновком суду також повністю погоджується і колегія апеляційного суду.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла до переконання про необґрунтованість доводів апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника про неповноту на їх думку судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також не знаходить достатніх законних підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Посилання в апеляційних скаргах як обвинуваченої, так і її захисника на те, що як досудове розслідування так і судове слідство проведені неповно, не об`єктивно та упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих і недостатніх, зібраних з порушенням вимог кримінально процесуального законодавства доказах, колегія суддів апеляційного суду вважає є безпідставними. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що органами досудового розслідування і судом першої інстанції по даній справі дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини. Суд ретельно перевіряв у судовому засіданні доводи як сторони обвинувачення, так і доводи сторони захисту, які викладені ними також і в апеляційних скаргах, зокрема і твердження обвинуваченої про те що вона не завдавала тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Мотивуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано послався набезпосередньо досліджені ним докази у кримінальному провадженні.

Зокрема, як вбачається із вироку обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні заявила, що свою вину у скоєнні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні вона не визнає, однак надавати суду показання відмовилася в порядку ст. 63 Конституції України. Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_7 під час судових дебатів та в останньому слові вказала, що кримінального правопорушення, в якому її обвинувачують вона не вчиняла, а тому просила її виправдати. Вказала, що вона 1 травня 2023 року звернулася до поліції щодо заподіяних їй потерпілим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, однак це кримінальне провадження досі знаходиться на досудовому розслідуванні без будь-якого результату. 28 квітня 2023 року, вона, приїхавши з поля, побачила потерпілого, який неправомірно, в черговий, раз щось підкопує на межі їх земельних ділянок та зробила йому зауваження, а у відповідь почула нецензурну лайку. В подальшому, саме потерпілий завдав їй тілесні ушкодження, від яких обвинувачена лікувалася близько місяця.

Проте, такі показання обвинуваченої ОСОБА_7 спростовуються показаннями інших осіб, які були допитані в судових засіданнях суду першої інстанції та документами, дослідженими в ході судового розгляду.

Зокрема, як вбачається з показів допитаного судом потерпілого ОСОБА_11 , він проживає по сусідству з обвинуваченою. Навесні 2023 року потерпілий вирішив найняти ОСОБА_12 , щоб той обробив його земельну ділянку своєю технікою (трактором). 28 квітня 2023 року близько 16-30 год ОСОБА_11 прийшов додому з роботи. ОСОБА_13 вже майже закінчував обробіток земельної ділянки та повідомив ОСОБА_11 , що по межі трактор не проїде, оскільки стовпчики на межі сильно нахилені в бік земельної ділянки потерпілого. Потерпілий повідомив, що ці стовпчики ОСОБА_7 похилила зумисно. ОСОБА_11 взяв лопату та, підкопавши стовпці на межі, намагався їх випрямити. У цей час на город прийшла ОСОБА_7 і в них виник словесний конфлікт. Повертаючись з межі на свою земельну ділянку, ОСОБА_11 повернувся до обвинуваченої спиною та відчув, як обвинувачена штовхнула його в спину, від чого він впав на землю. В цей час обвинувачена схопила один з стовпчиків (діаметром 15-20 см) на межі і хотіла вдарити ним потерпілого по голові, однак, останній вибив стовпчик у неї з рук. Відтак удар прийшовся на ногу потерпілого. Після цього обвинувачена почала кликати свого сина та викликала працівників поліції на місце події. Після всіх подій ввечері потерпілого почала сильно боліти нога і він вирішив звернутися в лікарню. В лікарні йому повідомили, що все нормально та відправили додому. Однак, оскільки ОСОБА_11 продовжував відчувати біль в нозі, то вирішив зробити рентген. Тоді з`ясувалося, що нога зламана. Після цього потерпілий пролежав місяць та лікувався. Щодо міри покарання, просив Суд суворо покарати обвинувачену.

Окрім того, судом також допитано ряд свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що в квітні 2023 року ОСОБА_11 звернувся до нього з проханням обробити належному йому земельну ділянку. Свідок погодився і на власному тракторі приїхав до домогосподарства ОСОБА_11 .. Того дня на городі був присутній потерпілий ОСОБА_11 та його дружина. Свідок бачив як вони рівняли стовпчики на межі. Будучи посеред городу на тракторі, ОСОБА_12 почув на межі шум і побачив як обвинувачена доганяла потерпілого та вдарила його в спину. Від цього ОСОБА_11 впав на землю. Свідок розвернувся на тракторі і тоді вже побачив, як ОСОБА_7 схопила стовпчик та вдарила потерпілого, однак куди саме, точно сказати не може. Коли ж обвинувачена вдруге замахнулася, щоб вдарити ОСОБА_11 , останній встиг лопатою вибити в неї з рук стовбець.

Також судом допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що в квітні 2023 року, точної дати не пам`ятає, вона разом з обвинуваченою поверталися з поля. Свідок звернула увагу ОСОБА_7 , що ОСОБА_11 знаходиться на її городі, де щось копає. Коли ОСОБА_7 підійшла до своєї межі, свідок стояла на подвір`ї біля хліва, звідки спостерігала за подіями. Так між обвинуваченою та потерпілим виникла словесна суперечка з нецензурною лайкою, при цьому свідок не бачила, щоб обвинувачена заподіювала потерпілому будь-які тілесні ушкодження. ОСОБА_11 дійсно впав, але на належній йому земельній ділянці, можливо зашпортнувся.

Окрім того, судом допитаний свідок ОСОБА_15 , який суду показав, що він є сином обвинуваченої. В квітні 2023 року він разом з матір`ю та ОСОБА_14 поверталися з поля на мотоблоці. Мати пішла на город, а свідок заїжджав мотоблоком на подвір`я. До свідка прийшла ОСОБА_14 та повідомила, що його матір на городі б`є ОСОБА_11 .. Коли свідок прийшов на місце події, то побачив, що ОСОБА_11 тримає його матір і правою рукою б`є в обличчя. Побачивши свідка, потерпілий втік на свою земельну ділянку, звідки продовжував викрикувати слова погроз в бік ОСОБА_7 ..

Також судом допитана свідок ОСОБА_11 , яка суду показала, що вона є дружиною потерпілого. 28 квітня 2023 року близько 17-18 год ОСОБА_12 обробляв своїм трактором город Пастушенків. Огорожа на межі земельних ділянок Пастушенків та обвинуваченої ОСОБА_7 похилилась від того, що на думку свідка, обвинувачена насипала на неї землі. А тому обробити земельну ділянку біля межі не представлялося можливим. У зв`язку з цим потерпілий взяв лопату і вирішив трохи підрівняти стовпчики. В цей час прибігла обвинувачена, почала кричати і вдарила потерпілого в спину. У зв`язку з цим потерпілий впав на живіт, але зумів підвестися. Тоді Мельник схопила стовбець, що знаходився на межі земельних ділянок, який мав діаметр близько 15 см та був довжиною близько 1,30 м та вдарила ОСОБА_16 по нозі. Під кінець конфлікту Пастушенки зайшли до хати, бо в них обох піднявся тиск та розболілась голова. ОСОБА_7 же в свою чергу викликала працівників поліції. Свідок також зазначила, що син обвинуваченої не був очевидцем події.

Допитаний судом свідок ОСОБА_17 показав, що він є батьком обвинуваченої. Коли трапилася подія свідок знаходився біля хліва та чистив біля корови. ОСОБА_17 повідомив суду, що бачив як ОСОБА_11 наносив його дочці тілесні ушкодження. Крім цього, були присутні син обвинуваченої та якась жінка.

Також була допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , яка показала, що навесні 2023 року вона з маленькою дочкою, ОСОБА_7 та її сином працювали на полі. Приїхали на територію домогосподарства ОСОБА_7 ввечері. Свідок пішла в літню кухню, коли почула крики знадвору. Вийшовши на подвір`я свідок почула, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 сперечаються. Тоді свідок підійшла до хліву, щоб краще роздивитися. Свідок бачила, що ОСОБА_11 лівою рукою взяв ОСОБА_7 за одяг, а правою наніс їй два удари в область обличчя. Це все відбувалося на земельній ділянці ОСОБА_7 .. В цей час батько ОСОБА_7 чистив біля корови, а мати знаходилась біля свідка. ОСОБА_15 підбіг на допомогу обвинуваченій. Кінець конфлікту свідок не бачила, оскільки змушена була займатися своєю дитиною. Як обвинувачена завдавала тілесних ушкоджень потерпілому свідок не бачила.

Судом першої інстанції також були досліджені письмові докази в межах даного кримінального провадження, які у сукупності з іншими дослідженими судом доказами доводять винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000049 від 18 травня 2023 року були внесені відомості за заявою ОСОБА_11 за фактом того, що ОСОБА_7 на несла йому тілесні ушкодження 28 квітня 2023 року близько 17-30 год на межі земельних ділянок в с. Івашківці.

18 травня 2023 року ОСОБА_11 звернувся до відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області та просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , яка 28 квітня 2023 року заподіяла йому тілесні ушкодження.

Постановою начальника СД від 18 травня 2023 року було призначено групу дізнавачів в цьому кримінальному провадженні.

19 травня 2023 року дізнавач винесла постанову про призначення в даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи.

Згідно з висновком експерта №17 судово-медичної експертизи від 5 червня 2023 року, на підставі даних судово-медичної експертизи медичних документів (медичної карти амбулаторного хворого №11 КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської МР, медичної карти амбулаторного хворого «020543 КНП «Шаргородський ЦПМСД», рентгенограм) на громадянина ОСОБА_11 та приймаючи до уваги обставини випадку, експерт виснував, що у ОСОБА_11 мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом з відривом відламка в ділянці лівої верлюгової впадини; синець в верхній третині по зовнішній поверхні лівого стегна. Дані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії твердого тупого предмета, можливо і 28 квітня 2023 року та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, так як спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я, терміном понад три тижні.

Постановою дізнавача від 8 червня 2023 року кримінальне правопорушення було перекваліфіковано з частини першої статті 125 КК України на частину першу статті 122 КК України.

Постановою прокурора від 20 червня 2023 року визначено слідче відділення ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області органом, який буде здійснювати подальше досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні (а.с.173-174). Постановою заступника начальника ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 20 червня 2023 року призначено слідчого у цьому кримінальному провадженні.

12 липня 2023 року потерпілий ОСОБА_11 надав свою добровільну згоду працівникам поліції на проведення слідчих дій на території належного йому домогосподарства по АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту, 12 липня 2023 року слідчим в присутності понятих, за участі потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 та спеціаліста ОСОБА_19 було проведено слідчий експеримент на межі земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_11 розповів та показав, де відбувались події 28 квітня 2023 року, яким чином і де обвинувачена нанесла йому тілесні ушкодження. Хід даної слідчої дії було зафіксовано на відеокамеру та під час судового розгляду було досліджено диск з відповідним відеозаписом.

12 липня 2023 року потерпілий ОСОБА_11 надав свою добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду території належного йому домогосподарства по АДРЕСА_2 з метою виявлення та вилучення необхідних в ході огляду речей.

Згідно з протоколом огляду місця події від 12 липня 2023 року, під час огляду території домогосподарства по АДРЕСА_2 , слідчий в присутності двох понятих, потерпілого ОСОБА_11 , виявив та вилучив дерев`яний стовпчик.

Постановою слідчого від 12 липня 2023 року вищевказаний дерев`яний стовпчик визнано речовим доказом в цьому кримінальному провадженні (а.с.188, 189). Даний речовий доказ було оглянуто під час судового розгляду.

Таким чином на переконання колегії апеляційного суду, доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_7 які наведені як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України спростовуються дослідженими судом доказами, тому її вина є доведеною належними та допустимими доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , висновком судово-медичної експертизи, протоколом проведення слідчого експерименту з додатками, а також речовим доказом.

Доводи обвинуваченої та її захисника про те, що судом безпідставно не взято до уваги показання решти допитаних свідків, судом першої інстанції також враховано, оскільки їхні покази теж підтверджують те, що між обвинуваченою та потерпілим існує тривалий конфлікт через особисту неприязнь та щодо частково облаштованої межі між належними їм земельними ділянками, та в даному випадку поведінка потерпілого, який вирішив вирівнювати межу за допомогою власної лопати, без узгодження даного питання з суміжним землекористувачем (обвинуваченою ОСОБА_7 ), спровокувала конфлікт. 28 квітня 2023 року обвинувачена ОСОБА_7 побачила як потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи на належній їй земельній ділянці, щось підкопує на межі, підійшла до потерпілого та розпочала з ним словесний конфлікт. Коли ОСОБА_11 вже йшов на належну йому земельну ділянку, обвинувачена вдарила його в спину обома руками, від чого останній впав, але зміг підвестися. Після цього обвинувачена взяла до рук дерев`яний стовпчик від напівзруйнованого паркану, який лежав на межі земельних ділянок, та завдала одного удару потерпілому, при цьому без конкретизованого умислу завдати удар по якісь частині тіла потерпілого. В результаті цього удару потерпілий отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Між діями обвинуваченої та наслідками у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості у потерпілого наявний причинний зв`язок. За таких підстав суд першої інстанції дійшов цілком правильного, тобто законного та обґрунтованого висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 122 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду переконана, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень повністю підтверджена в судовому засіданні ретельно дослідженими належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисників висновків місцевого суду не спростовують та фактично направлені на уникнення обвинуваченими кримінальної відповідальності за вчинене, а тому апеляційний суд не може прийняти їх до уваги. Окрім того, дані твердження апеляційних скарг суперечать іншим доказам, які судом першої інстанції обґрунтовано прийняті до уваги та є належними, допустимими та достовірними, що підтверджують вину обвинувачених у скоєнні вищезазначених злочинів та покладені в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним. За таких підстав суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту та скасування оскаржуваного вироку. А тому подані апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення. А оскаржуваний вирок без змін.

При розгляді кримінального провадження за поданою апеляційною скаргою апеляційний суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.). На переконання апеляційного суду такий вид та розмір покарання призначений ОСОБА_7 є законним та пропорційним вчиненому останньою даного кримінального правопорушення та не буде нести надмірний тягар для особи засудженої.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову прокурора від поданої ним апеляційної скарги, а апеляційне провадження у цій частині закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4