Дата документу 09.10.2024 Справа № 317/4068/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/4068/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1020/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 09 жовтня 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції EASYCON,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)»,

захисника засудженого ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції EASYCON.

Прокурор Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 09 серпня 2024 року, якою задоволено подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення та звільнено засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк: 1 рік 4 місяця 30 днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що враховуючи всі обставини справи, приходить до висновку про дотримання умови, передбаченої ч.2 ст.81 КК України, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_6 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч.3 ст.81 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для задоволення подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, а тому оскаржувана ухвала є незаконною через неповноту судового розгляду та невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що відповідно до інформації з установи, де відбував покарання засуджений, доданої до подання, останній під час утримання в ДУ «Дніпровська УВП №4» стягнень та заохочень не мав, відбуваючи покарання в ДУ «Жовтоводська ВК (№26)», мав 2 заохочення, під час відбування покарання в ДУ «Біленьківська ВК (№99)» мав 3 заохочення.

При цьому зазначає хронологію отримання засудженим вказаних заохочень: 27 грудня 2018 року, 22 липня 2019 року, 13 липня 2023 року, 26 грудня 2023 року та 14 травня 2024 року.

Також, посилається на те, що протягом 4 років відбування покарання із 6 років 6 місяців фактично відбутого покарання, а саме з липня 2019 року по липень 2023 року, засуджений характеризувався посередньо, оскільки за вказаний період заохочень не мав, а тому стверджувати про сумлінність поведінки останнього у вказаний період немає обґрунтованих підстав.

Крім того, прокурор посилається на те, що згідно з довідками про індивідуальну оцінку ризиків, складених ДУ «Біленьківська ВК (№99)» від 01 липня 2022 року, 30 вересня 2022 року, 30 грудня 2022 року, засуджений не працевлаштований, характеризується посередньо.

Поряд з цим, вказує, що особова справа засудженого взагалі не містить жодних відомостей щодо характеристики засудженого під час відбування покарання у ДУ «Дніпровська УВП №4» та ДУ «Жовтоводська ВК (№26)», за період з січня 2018 року по грудень 2020 року.

Згідно з довідкою в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України «№99», фактично ОСОБА_6 працював на виробництві лише у квітні, травні, липні, листопаді 2023 року, а також у лютому, березні та червні 2024 року, тобто лише 7 місяців, відбуваючи при цьому покарання в ДУ «Біленьківська ВК (№99)» з листопада 2020 року.

Інші відомості про систематичну сумлінну працю засудженого протягом всього періоду відбування покарання, окрім витягів з наказів ДУ «Жовтоводська ВК (№26)» щодо двох заохочень засудженого за сумлінне ставлення до праці, відсутні.

Таким чином, прокурор вважає, що висновок суду про те, що таке ставлення до праці є сумлінним та що засуджений довів своє виправлення, є передчасним.

Крім того, згідно з довідкою начальника та головного бухгалтера ДУ «Біленьківська ВК (№99)», ОСОБА_6 має цивільний позов на суму 1144,00 грн, проте в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

Прокурор вважає, що сумлінна поведінка засудженого має проявлятись, зокрема, і у ставленні останнього до майнових обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Також, вказує на те, що суд не з`ясував мотивів прийняття комісіями ДУ «Біленьківська ВК (№99)» рішень саме про відмову у застосуванні до засудженого пільг: 13 січня 2022 року ст.101 КВК України, 25 травня 2023 року ст.82 КК України та 11 січня 2024 року ст.81 КК України, відповідно.

Натомість, висновок про виправлення засудженого зроблено судом лише на підставі позитивної характеристики під час відбування покарання в ДУ «Біленьківська ВК (№99)», наявності 5 заохочень та епізодичного залучення засудженого до праці.

Згідно з ухвалою суду, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «БВК-99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що засуджений довів своє виправлення та відбув необхідну частину строку покарання.

Представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали подання.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні висловив думку щодо відсутності підстав для задоволення подання, наголосивши на його передчасності. Зазначив, що протягом відбування покарання у ОСОБА_6 спостерігаються позитивні тенденції, але з урахуванням оцінки його поведінки у січні 2024 року в порівнянні з оцінкою, проведеною безпосередньо перед направлення до суду цього подання, незрозумілим є те, як за такий короткий час засуджений змінив свою поведінку настільки, щоб довести своє виправлення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що засуджений приймає участь в програмах диференційовано-виховного впливу. Витрати на залучення експертів за вироком суду в сумі 1144,00 гривні засуджений не відшкодував. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення; засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 . вказаних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, дотримався не в повній мірі.

Так, з матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше він не судимий.

Той факт, що засуджений ОСОБА_6 отримав п`ять заохочень у період відбування покарання, само по собі не може безумовно свідчити про те, що він став на шлях виправлення.

В той же час, суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що два заохочення отримані засудженим 27 грудня 2018 року та 22 липня 2019 року, після чого протягом чотирьох років жодного заохочення не було. Наступні заохочення отримані засудженим 13 липня 2023 року, 26 грудня 2023 року та 15 травня 2024 року.

Згідно з довідкою ДУ «Біленьківська ВК (№99)», засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований: у квітні-травні 2023 року, липні 2023 року, листопаді 2023 року, лютому-березні 2024 року, червні 2024 року. Отже, засуджений, відбуваючи покарання в ДУ «Біленьківська ВК (№99)» з листопада 2020 року до квітня 2023 року не працював, а в подальшому був працевлаштований лише 7 місяців.

Переконливого пояснення цим обставинам в матеріалах провадження немає.

За таких обставин, неможна вважати доведеним, що за увесь час відбування покарання засуджений сумлінно ставився до праці, що в свою чергу є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, виходячи з вимог ч.2 ст.81 КК України.

Окрім того, як убачається з Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , 08 травня 2023 року підлягала застосуванню пільга, передбачена ст.82 КК України, а 08 січня 2024 року ст.81 КК України, однак вказані пільги не були застосовані до засудженого.

З оскаржуваної ухвали убачається, що фактично, суд першої інстанції дійшов висновку про виправлення засудженого лише на підставі характеристики щодо останнього під час відбування покарання в ДУ «Біленьківська ВК (№99)», наявності 5 заохочень за увесь час відбування покарання та епізодичного залучення засудженого до праці.

Згідно з наявними матеріалами провадження, стягнуті з засудженого за вироком суду на користь держави витрати, до цього часу не відшкодовані, незважаючи на відносно невеликий розмір таких витрат.

Посилання суду в оскаржуваній ухвалі з зазначеного приводу на пояснення засудженого про те, що він вважав, що він працював і вважав, що його заборгованість за вироком буде погашена автоматично, на думку колегії суддів не є переконливим.

Колегія суддів вважає, що відомості про поведінку засудженого ОСОБА_6 в цілому за весь період знаходження у виправних установах, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду клопотання, свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом всього строку відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання немає.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання не з`ясував належним чином всі обставини, що підлягають з`ясуванню, та не врахував положення закону, яким визначено підстави та порядок умовно-дострокового звільнення засуджених, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та на підставі ст.ст.407, 409 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 09 серпня 2024 року, якою задоволено подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення та звільнено засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк: 1 рік 4 місяця 30 днів, скасувати.

У задоволенні подання адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3