Справа № 740/1991/24
Провадження № 1-в/740/306/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Ніжинського районного сектора № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року,

установив:

21.10.2024 до суду надійшло подання начальника Ніжинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про роз`яснення виконання вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 року у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строку два роки та штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн ухвалено виконувати самостійно. Указаний вирок набрав законної сили 23 серпня 2024 року та 06 вересня 2024 року надійшов на виконання до Ніжинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області. 16.10.2024 уповноважений орган з питань пробації отримав від матері засудженого ОСОБА_3 квитанцію від 28.06.2023 про повну сплату засудженим ОСОБА_3 штрафу в розмірі 17 000,00 грн за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.05.2023. 18.10.2024 до Ніжинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області з Деснянського районного суду м. Києва надійшло повідомлення і копія платіжної інструкції про те, що ОСОБА_3 , засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, вказану суму штрафу сплатив у повному обсязі згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 28.06.2023.

Посилаючись на викладене, керуючись п. 14 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, представник відділу пробації у клопотанні просив роз`яснити виконання судового рішення.

Представник органу пробації надіслав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити без його участі, подання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор подав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі, при розгляді питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, покладався на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання, жодних заяв/клопотань не подавав.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в частині подання, суд дійшов таких висновків.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 року у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строку два роки та штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн ухвалено виконувати самостійно. Указаний вирок набрав законної сили 23 серпня 2024 року.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Окремі роз`яснення щодо питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо тлумачення сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні вироку, містить постанова Пленуму ВСУ від 21.12.1990 року № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку».

У пункті 4 указаної постанови роз`яснено, що суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків:

- про застосування акта амністії, якщо його застосування є обов`язковим і суд при постановленні вироку не обговорював цього питання;

- про звільнення з-під варти особи, засудженої умовно чи до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або із застосуванням до неї ст. 46-1 КК України, якщо підсудний був під вартою і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу;

- про скасування запобіжного заходу, якщо при виправданні підсудного чи засудженні його зі звільненням від покарання суд у вироку не вказав про його скасування;

- про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущено неточність при його обчисленні;

- про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані;

- про застосування відстрочки виконання вироку не тільки щодо основного, але й щодо додаткового покарання, якщо рішення суду про застосування ст.46-1 КК України неконкретизоване;

- про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається звернення стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно;

- про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду;

- про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань;

- про оплату праці захисника;

- про долю неповнолітніх дітей засудженого, які залишилися без догляду, і передачу їх для піклування установам, родичам або іншим особам, якщо у вироку нема такого рішення;

- про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання;

- про призначення громадського вихователя неповнолітньому в разі його умовного засудження або застосування до нього міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, або відстрочки виконання вироку відповідно до ст. 46-1 КК України;

- про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

З огляду на зазначене, питання, яке ставиться представником пробації у поданні, не підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст. 537, 539 КПК України.

Разом з цим слід зазначити, що відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення суду є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Однак такого клопотання представник відділу пробації не подавав, а в силу вимог ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 26, 537, 539 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні подання Ніжинського районного сектора № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1