КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1500/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 800 028 04 від 07 жовтня 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 05.07.2006 Костянтинівським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України на 12 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28.07.2023 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 07.10.2022.

Арешт на майно, який накладено ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.10.2022 - скасовано.

У провадженні вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 30.09.2022, близько 16 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , наблизився до лежачої на матраці, який знаходився на підлозі в спальній кімнаті, ОСОБА_9 , яка перебувала у безпорадному стані внаслідок обмеженості в самостійному пересуванні та не могла чинити йому опір, з метою заподіяння їй тілесних ушкоджень, безпідставно вважаючи, що остання причетна до смерті його кішки, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог ст.ст. 3, 27, 28 Конституції України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, схопивши ОСОБА_9 руками за волосся, відтягнув до коридору квартири, де наніс їй не менше трьох ударів стопами ніг по тулубу, після чого, знову схопивши потерпілу за волосся, відтягнув її до проходу між коридором та ванною кімнатою зазначеної квартири, де стопами своїх ніг наніс останній не менше 10 ударів по тулубу та голові, у тому числі стоячи на грудній клітині останньої.

Після цього, тримаючи ОСОБА_9 за шию, вдарив її головою об підлогу не менше двох разів, а в подальшому взявши кухонний молоток, тримаючи його правою рукою, наніс ним останній не менше 10 ударів по тулубу, заподіявши їй своїми діями закриту травму грудей і закриту травму живота, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя (небезпека для життя - закрита травма грудей та живота з переломами ребер, забоєм і розривом легені, розривом селезінки, з крововтратою і шоком, розвитком посттравматичної пневмонії та поліорганної недостатності), а коли почув, що ОСОБА_10 викликала поліцію, зник з місця події.

30.09.2022, близько 19 год. 45 хв., ОСОБА_9 госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 17", де остання о 13 год. 20 хв. 10.10.2022 внаслідок заподіяних їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень померла.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28.07.2023, пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши його у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_6 вважає, що вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28.07.2023 є таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що судом не було враховано в якості обставини, яка пом`якшує покарання, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, оскільки після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перераховував сестрі ОСОБА_11 кошти та просив її оплатити лікування загиблої, що підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомили, що ОСОБА_11 відмовлялася писати заяву на обвинуваченого, оскільки, з її слів, ОСОБА_7 допомагав їй після вчинення кримінального правопорушення коштами.

Також захисник ОСОБА_6 вказує, що судом не було враховано як обставину, яка пом`якшує покарання, те, що обвинувачений ОСОБА_7 впродовж березня - квітня 2022 року у складі ЗСУ брав безпосередню участь у військових діях з оборони міста Києва, що підтверджується характеристикою обвинуваченого.

На переконання захисника ОСОБА_6 , судом було некоректно та помилково визначено як обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані.

Так, як вказує захисник ОСОБА_6 , суд не конкретизував обставину, передбачену п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, оскільки не зрозуміло, в яких відносинах з потерпілою перебував ОСОБА_7 - в сімейних чи близьких, що є юридично некоректним визначенням.

Крім того, як стверджує захисник, така обставина, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується жодними доказами, оскільки з показань обвинуваченого випливає, що він вживав алкогольні напої напередодні вчинення кримінального правопорушення, але після цього він спав, отже під час вчинення злочину обвинувачений в стані сп`яніння вже не перебував та жодних доказів цьому, таких як медичного освідування чи показань свідків, які б підтверджували, що обвинувачений в момент вчинення злочину перебував в стані сп`яніння - суду надано не було.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що не підтверджується жодним доказом і така обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_7 як вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані, оскільки обвинувачений в своїх показаннях лише підтвердив, що ОСОБА_11 хворіла на туберкульоз та їй було важко ходити, проте з його показань не випливає, що потерпіла перебувала в безпорадному стані і самостійно не могла пересуватися чи забезпечувати себе, а будь-яких інші докази перебування потерпілої в такому стані - відсутні.

Також захисник ОСОБА_6 звертає увагу, що під час судових дебатів сторона обвинувачення просила суд першої інстанції призначити обвинуваченому покарання у виді 8 років позбавлення волі, тому запропонований розмір покарання в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання та особі винного.

Підсумовуючи захисник вказує, що неналежне врахування положень п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 65 КК України, а саме не взяття до уваги обставин, які пом`якшують покарання, та безпідставне врахування обставин, які обтяжують покарання, - призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Окрім того, не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок підлягає зміні, оскільки під час призначення покарання суд не взяв до уваги: добровільне відшкодування коштів за лікування, які він перераховував сестрі загиблої та просив оплатити її лікування; сама ОСОБА_9 відмовлялась писати заяву та їхати в лікарню, що підтверджується показаннями працівників поліції, які прибули на виклик до квартири.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що судом не взято до уваги і те, що він впродовж березня - квітня 2022 року у складі ЗСУ брав безпосередню участь у військових діях з оборони м. Києва, що підтверджується характеристикою.

На переконання обвинуваченого, судом помилково визнано як обставини, які обтяжують його покарання: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних або близьких відносинах; вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані.

Також обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу, що суд не врахував його психологічний стан від побаченого трупа його кішки, яку він врятував від загибелі та мук її існування на смітнику.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання 27.08.2024 не з`явився, надіслав клопотання про відкладення судового засідання або провести розгляд провадження за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив розглядати провадження за відсутності захисника.

Зважаючи на позицію обвинуваченого та те, що участь захисника у даній справі не є обов`язковою, колегія суддів вирішила за можливе проводити розгляд провадження за відсутності адвоката ОСОБА_6 , який брав участь у попередніх судових засіданнях в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, яка просила залишити вирок суду без змін, як законний та обґрунтований, пояснення обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому, каявся і просив зменшити призначене судом покарання, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційних скарг в обсязі, підтриманому стороною захисту у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, 30.11.2022 до Святошинського районного суду міста Києва з Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.п. 1-23 т. 1).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 визначено головуючого суддю для розгляду вказаного провадження ОСОБА_1 (а.п. 25 т. 1), яка за результатами його розгляду ухвалила вирок від 28.07.2023 (а.п. 227-225 т. 2).

Проте, вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28.07.2023 у кримінальному провадженні № 120 221 000 800 028 04 від 07.10.2022 стосовно ОСОБА_7 головуючим суддею не підписаний (жоден з учасників провадження не надав суду його копію з наявним підписом судді/ксерокопією підпису, щоб відповідала оригіналу підпису судді), що у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України тягне за собою безумовне скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого мають бути перевірені як доводи апеляційних скарг сторони захисту так і позиція прокурора, оскільки призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права наперед вирішувати питання, зокрема, щодо достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції покарання.

За викладеним, апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

За положеннями ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції апеляційної інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

У свою чергу, ч. 2 ст. 418 КПК України визначає, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення в порядку, передбаченому ст.ст. 368-380 цього Кодексу, а з постановленням ухвали - її резолютивна частина на підставі п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України має містити рішення і щодо запобіжного заходу.

За нормою ст. 131 КПК України запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи зазначене питання при прийнятті рішення про скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів бере до уваги те, що вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 було призначено покарання за тяжкий злочин у виді 9 років позбавлення волі та залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Враховуючи наведене, стадію провадження, дані про особу ОСОБА_7 , що раніше судимий, у їх сукупності, з метою запобігання спробі обвинуваченого переховування від суду, колегія суддів вважає, що існують підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 800 028 04 від 07 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 25 жовтня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4