Справа № 949/531/24
Провадження №1-кс/949/350/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянувши заяву представника володільця майна - адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчому судді ОСОБА_6 у справі по клопотанню про скасування арешту майна по матеріалах досудового розслідування, відомості про яке внесені у ЄРДР за №0000102 від 18 березня 2024 року за ч. 1 ст. 240-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В порядку автоматичного розподілу справ головуючому судді ОСОБА_1 надійшла заява представника володільця майна - адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у справі по клопотанню про скасування арешту майна по матеріалах досудового розслідування, відомості про яке внесені у ЄРДР за №0000102 від 18 березня 2024 року за ч. 1 ст. 240-1 КК України.

В обґрунтування відводу судді ОСОБА_6 , заявник наголошує на тому, що у справі №949/531/24, провадження №1-кс/949/135/24 за матеріалами досудового розслідування №0000102 ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду ОСОБА_6 від 21 березня 2024 року накладено арешт на належні ОСОБА_4 10 каністр об`ємом по 20 л. кожна з дизельним пальним та всюдихід, в кузові якого, згідно ухвали, знаходилися мотопомпа кустарного виробництва та базі двигун марки Volkswagen та каміння, схоже на бурштин, що встановлено згідно протоколу огляду від 18 березня 2024 року.

Ознайомленням 22 березня 2024 року ОСОБА_4 з фотокопіями прошитих та пронумерованих матеріалів вказаної справи з`ясовано, що у справі відсутній протокол огляду місця події від 18 березня 2024 року у якому зафіксовані встановлені в ухвалі обставини, а міститься інший протокол огляду місця події від 18 березня 2024 року, де із зафіксованих у ньому обставин виключаються підстави для визнання транспортного засобу та каністр з пальним ОСОБА_4 речовими доказами та арешту майна.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя ОСОБА_6 не застосувала до обставин положення статтей 386, 395, 396, 398 ЦК України, ч. 2 ст. 1187 ЦК України та п. 2.2 Правил дорожнього руху, а дійшла висновку про арешт майна до встановлення власників та не застосувала норми права щодо захисту прав особи, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном.

Зауважує, що факт наявності у ОСОБА_4 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є підтвердженням правомірності його володіння.

Крім того, слідчий суддя не вчинила дій щодо перевірки клопотання слідчої ОСОБА_7 про арешт майна на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, зокрема: обґрунтування документами того, що "всюдихід" є всюдиходом, "мотопомпа" - мотопомпою та відображення в ньому документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третьою особою таким майном; не відображення у протоколі від 18 березня 2024 року щодо кожного вилученого предмета точного його найменування, кількості, міри, ваги серії і номеру, інших відмінних індивідуальних ознак, їх пакування у спосіб, що унеможливлює її зняття, зміну або пошкодження бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, та слідчого, що забезпечує неможливість підміни або зміни вмісту без порушення їх цілісності; факт передачі на зберігання речових доказів та ряду інших недоліків.

Детальний аналіз доданих до клопотання документів, співставлення їх змісту з доводами клопотання, на думку адвоката ОСОБА_5 , свідчить не лише про відсутність підстав для арешту належних ОСОБА_4 10 каністр об`ємом по 20 л. кожна з дизельним пальним та всюдиходу, а і про відсутність передбачених ст. 167 КПК України підстав для тимчасового їх вилучення внаслідок відсутності передбачених ст. 214 КПК України підстав для початку досудового розслідування.

Отже, при обставинах, які, згідно із законом, унеможливлюють арешт майна, факт звернення з клопотанням до слідчого судді вказує на наявність у органу досудового розслідування достатніх мотивів на досягнення мети - арешт слідчим суддею майна, яка підтверджуються арештом, що вказує на упередженість слідчого судді.

Також зазначає, що слідчим суддею ОСОБА_6 відмовлено 02 липня 2024 року у відкритті провадження у справі №949/531/24, провадження №1-кс/949/287/24, за скаргою на відмову слідчого у наданні матеріалів досудового розслідування для ознайомлення.

Адвокат ОСОБА_5 звертає увагу на повноваження слідчого судді, які визначені у п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України та вказує, що виконання цієї процесуальної функції зобов`язує слідчого суддю діяти сумлінно і професійно, справедливо і безсторонньо, розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства. що слідчим суддею ОСОБА_6 не дотримано.

Крім зазначено, голова Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_6 встановлювала відсутність підстав для порушення дисциплінарного провадження щодо можливої підміни протоколу огляду, що зазначено у листі від 22 травня 2024 року №01 - 23/44/2024 голови Дубровицького районного суду на заяву представника про відкриття дисциплінарного провадження.

Вважає, що під час здійснення правосуддя слідчим суддею ОСОБА_6 порушено довіру громадян до справедливо судового розгляду, оскільки важливим є і спосіб, у який діяла суддя під час розгляду справи при виконанні нею процесуальних обов`язків та повноважень.

Зазначені обставини, на переконання заявника, свідчать про існування передбачених ст. 75 КПК України підстав, які виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 3 ст. 81 КПК України).

У судовому засіданні заявник - представник володільця майна - адвокат ОСОБА_5 заяву про відвід підтримав та просив задоволити на підставі викладених у ній підстав.

При цьому, при встановленні та уточненні підстав, у відповідності до ст. 75 КПК України, які послугували для подачі заяви про відвід слідчому судді, адвокат ОСОБА_5 додав, що такою підставою є "втрата довіри до судді", хоча така і відсутня у вказаній статті КПК України.

Володілець майна ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що у нього відсутні підстави для недовіри судді ОСОБА_6 і він їй довіряє.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказав, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, так як підстави, які вказані в заяві про відвід, ніяким чином не можуть вплинути на законність та об`єктивність при розгляді клопотання про скасування арешту майна.

До того ж, зауважив, що зважаючи на той факт, що сам володілець майна ОСОБА_4 не висловив недовіру слідчому судді ОСОБА_6 , то взагалі відсутні підстави для задоволення заяви його представника адвоката ОСОБА_5 .

До початку розгляду заяви, від судді ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд заяви про її відвід як слідчого судді при розгляді клопотання про скасування арешту майна по матеріалах кримінального провадження №0000102 від 18 березня 2024 року без її участі. Вирішення даної заяви по суті віднесла на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши заяву про відвід слідчого судді, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 6 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, незважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Стаття 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі "Білуга проти України") важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, з метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК).

Обставини, які виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні, визначені ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачено ст. 76 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

При цьому, зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України чітко прослідковується той факт, що лише за наявності підстав, передбачених статтями 75, 76 цього Кодексу слідчому судді, судді може бути заявлено відвід.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що підставою для відводу є підстави, передбачені ст. 75 КПК України.

Втім, будь-якого посилання на конкретний пункт вказаної статті КПК України, заява про відвід не містить.

Суд зважає на те, що у судовому засіданні заявник - адвокат ОСОБА_5 зазначив як підставу для відводу втрату довіри до судді, яка, відповідно, не міститься у наведеному в ст. 75 КПК України переліку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Проте, аналізуючи наведені заявником доводи, суд зазначає, що в заяві не наведено жодних об`єктивних аргументів, які б свідчили про те, що слідчий суддя ОСОБА_6 не є безсторонньою чи їй бракує неупередженості під час розгляду справи №949/531/24, провадження №1-кс/949/347/24 по клопотанню про скасування арешту майна.

При цьому, в основу обґрунтування доводів відводу, адвокатом ОСОБА_5 покладено незгоду з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 про арешт майна у справі №949/531/24, провадження №1-кс/949/135/24, хоча незгода учасника справи з прийнятими судовими рішеннями під час розгляду його заяви про відвід не є підставою для відводу головуючого судді у справі.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 лютого 2020 року по справі №908/137/18, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, в тому числі й на рішення у "Справі Гаусшильдта" від 24 травня 1989 року, "Міккалеф проти Мальти" від 15 жовтня 2009 року, "Межнаріч проти Хорватії" від 15 липня 2005 року, "підставою для виходу судді з процесу є достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості, а не будь-які щонайменші сумніви учасників справи (такі як: публічно висловлена думка судді, поведінка судді в інших провадженнях, тощо). Тобто, для задоволення відводу судді за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи".

При цьому суд наголошує, що сумніви у відсутності довіри та неупередженості судді повинні бути розумними, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті "є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення".

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім цього, суд звертає особливу увагу, на той факт, що сам володілець майна ОСОБА_4 на чиє майно було накладено арешт ухвалою слідчої судді ОСОБА_6 у справі №949/531/24, провадження №1-кс/949/135/24, у судовому засіданні не підтримав заяву свого представника про відвід слідчого судді ОСОБА_6 .

Таким чином, перевіривши доводи адвоката ОСОБА_5 , викладені в заяві про відвід судді ОСОБА_6 та їх обґрунтування встановлено, що підстави для відводу не є обставинами, що виключають участь даного судді у розгляді клопотання про скасування арешту майна в розумінні ст. 75 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів чи підтверджених даних про наявність особистої заінтересованості, упередженості та небезсторонності судді ОСОБА_6 , а тому підстави для задоволення відводу судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника володільця майна - адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчому судді ОСОБА_6 у справі по клопотанню про скасування арешту майна по матеріалах досудового розслідування, відомості про яке внесені у ЄРДР за №0000102 від 18 березня 2024 року за ч. 1 ст. 240-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 30 хв. 02 серпня 2024 року в приміщенні Дубровицького районного суду Рівненської області.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: ОСОБА_1