Провадження № 1-кс/243/909/2024
Справа № 243/760/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Слов`янського

міськрайонний суд Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0002721 від 12 жовтня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Донецької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0002721 від 12 жовтня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

З клопотання вбачається, що на початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

На початку квітня 2014 року, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, маючи намір на вступ до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_4 увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням ОСОБА_5 . Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному формуванні та виконанню його цілей і завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні, ОСОБА_4 було передислоковано до м. Слов`янськ, де було призначено на посаду бійця та передано йому у використання вогнепальну зброю, набої до неї, формений одяг та військове спорядження.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період з квітня 2014 року до початку липня 2014 року, ОСОБА_4 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира по здійсненню визначених йому завдань по організації та проведенню пропускного режиму на блокпосту по АДРЕСА_2 , також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Таким чином, дії ОСОБА_4 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період часу з червня 2014 року до липня 2014 року та виразились у активній його участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувалося вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В результаті діяльності зазначеного непередбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було спричинено масову загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності непередбачених законами України збройних формуваннях, що спричинило масову загибель людей, а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.

22 серпня 2014 року громадянину ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

ОСОБА_4 відповідно до п. 4 ст. 12 КК України вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років.

Підозрюваний ОСОБА_4 ухиляється від явки до СВ ВП № 4 КРУП ГУНП в що перешкоджає проведенню з ним слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не відоме, 26 грудня 2014 року винесено постанову про оголошення в розшук останнього.

24 квітня 2024 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_4 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії.

Таким чином, ухвала про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою втратила свою чинність, однак затримати ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою не виявилось за можливим, тому що місцезнаходження останнього невідоме.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках судового провадження по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши в закритому судовому засіданні прокурора, яка підтримала клопотання і просила його задовольнити, дослідивши надані до суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст. 189 КПК України, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Згідно з вимогами пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо в розумінні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, наявність обґрунтованих відомостей щодо підозри ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом огляду та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Матеріалами клопотання встановлено, що на даний час ОСОБА_4 переховується від правоохоронних органів та його місцезнаходження в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим. Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд враховує відсутність можливості без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, суд зазначає, що прокурором доведено наявність ризиків переховування підозрюваного від суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «В. проти Швейцарії» (W. v Switzerland) (Заява № 14379/88) від 26 січня 1993 року в пункті 33 зазначив, що «…небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя…».

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, на теперішній час переховується та може переховуватись і в подальшому від суду, оскільки обізнаний про існування кримінального провадження відносно себе, крім того одержавши відомості про звернення прокурора до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може і надалі уникати явки до суду за судовим викликом, оскільки переховування від правосуддя може мати для підозрюваного менші негативні наслідки, аніж отримання покарання та подальша процедура його відбування в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд приходить до висновку та вважає за необхідне задовольнити клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках судового провадження даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 188, 189 КПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0002727 від 12 жовтня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного у ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; відкликання ухвали прокурором.

Виконання ухвали доручити СВ відділу поліції №4 КУРП ГУНП в Донецькій області, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 191 КПК України затриманий на підставі ухвали слідчого судді, суду не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинен бути звільнений або доставлений до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1