Єдиний унікальний № 744/992/24
Провадження № 1-кп/744/75/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області кримінальне провадження за обвинувальним актом за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042 від 09 березня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року), -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042 від 09 березня 2024 року, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що: у невстановлений слідством час та місці він, керуючись прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: власних мобільних телефонів марки «Redmi моделі 9CNFC» та «Realme моделі C30s» з доступом до мобільного Інтернету, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, розуміючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків свого діяння, усвідомлюючи, що у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» зареєстрована необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував фіктивну сторінку - « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 від імені вигаданої особи - дівчини на ім`я ОСОБА_7 . Після чого в середині червня 2023 року додав собі у друзі ОСОБА_8 , з яким у подальшому здійснював листування у «Facebook Messenger». Під час такого листування ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Погорільці Новгород-Сіверського району Чернігівської області, від імені вище вказаної вигаданої дівчини повідомив йому завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито в неї є тяжко хвора дитина, для лікування котрої необхідні грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_8 15.07.2023 року о 13 год. 08 хв. перерахував 5000 грн. на указану ОСОБА_5 та відкриту на його ім`я банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , котрими останній незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Такими умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 5000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: власних мобільних телефонів марки «Redmi моделі 9CNFC» та «Realme моделі C30s» з доступом до мобільного Інтернету, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, діючи повторно, розуміючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків свого діяння, усвідомлюючи, що у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» зареєстрована необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував фіктивну сторінку - « ОСОБА_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 від імені вигаданої особи - дівчини на ім`я ОСОБА_7 . Після чого в середині червня 2023 року додав собі у друзі ОСОБА_9 , з яким у подальшому здійснював листування у «Facebook Messenger». Під час такого листування ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Погорільці Новгород-Сіверського району Чернігівської області, від імені вище вказаної вигаданої дівчини повідомив йому завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито в неї є тяжко хвора дитина, для лікування котрої необхідні грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_9 20.07.2023 року о 12 год. 13 хв. перерахував 7000 грн. на указану ОСОБА_5 та відкриту на його ім`я банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , котрими останній незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Такими умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 7000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року).

Також досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: власних мобільних телефонів марки «Redmi моделі 9CNFC» та «Realme моделі C30s» з доступом до мобільного Інтернету, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, діючи повторно, розуміючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків свого діяння, усвідомлюючи, що у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» зареєстрована необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував фіктивну сторінку - « ОСОБА_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 від імені вигаданої особи - дівчини на ім`я ОСОБА_7 . Після чого в середині червня 2023 року додав собі у друзі ОСОБА_10 , з яким у подальшому здійснював листування у «Facebook Messenger». Під час такого листування ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Погорільці Новгород-Сіверського району Чернігівської області, від імені вказаної вигаданої дівчини повідомив йому завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито в неї є тяжко хвора дитина, для лікування котрої необхідні грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_10 31.07.2023 року о 17 год. 22 хв. перерахував 400 грн. та о 17 год. 34 хв. цього ж дня ще 100 грн. на указану ОСОБА_5 та відкриту на його ім`я банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , котрими останній незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Такими умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 500 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: власних мобільних телефонів марки «Redmi моделі 9CNFC» та «Realme моделі C30s» з доступом до мобільного Інтернету, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, діючи повторно, розуміючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків свого діяння, усвідомлюючи, що у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» зареєстрована необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував фіктивну сторінку - « ОСОБА_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 А від імені вигаданої особи - дівчини на ім`я ОСОБА_7 . Після чого в середині червня 2023 року додав собі у друзі ОСОБА_11 , з яким у подальшому здійснював листування у «Facebook Messenger». Під час такого листування ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Погорільці Новгород-Сіверського району Чернігівської області, від імені вище вказаної вигаданої дівчини повідомив йому завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито в неї є тяжко хвора дитина, для лікування котрої необхідні грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_11 12.08.2023 року о 10 год. 13 хв. перерахував 2 000 грн. на указану ОСОБА_5 та відкриту на його ім`я банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , котрими останній незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Такими умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 2 000 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: власних мобільних телефонів марки «Redmi моделі 9CNFC» та «Realme моделі C30s» з доступом до мобільного Інтернету, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, діючи повторно, розуміючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків свого діяння, усвідомлюючи, що у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» зареєстрована необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував фіктивну сторінку - « ОСОБА_12 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 від імені вигаданої особи - дівчини на ім`я ОСОБА_13 . Після чого 23 серпня 2023 року додав собі у друзі ОСОБА_14 , з яким у подальшому здійснював листування у «Facebook Messenger». Під час такого листування ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Погорільці Новгород-Сіверського району Чернігівської області, від імені вище вказаної вигаданої дівчини повідомив йому завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито в неї є тяжко хвора дитина, для лікування котрої необхідні грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_14 23.08.2023 року о 18 год. 07 хв. перерахував 300 грн. на указану ОСОБА_5 та відкриту на його ім`я банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , котрими останній незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Такими умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальних збитків на суму 300 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року).

За сукупністю кримінальних правопорушень дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування остаточно кваліфіковано:

за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року), а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року), а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

Прокурор ОСОБА_3 до суду подав письмове клопотання, у якому просив: кримінальне провадження № 0000042 від 09 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України (чинних до 11.08.2023 року) стосовно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; копію ухвали та підтверджуючих документів аправити начальнику Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін.).

Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції (nullum crimen, nulla poena sine lege) є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону.

На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Кримінального кодексу України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини Кримінального кодексу України; б) внесення змін до норм Особливої частини Кримінального кодексу України - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини Кримінального кодексу України (наприклад, доповнення Кримінального кодексу України додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви" закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

Так, положеннями ст. 190 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

У нормах Кримінального кодексу України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом шахрайства.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року. Цим Законом статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року, чинній з 09 серпня 2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону № 3886-IX від 18 липня 2024 року, чинній з 09 серпня 2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, тобто у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Як установлено досудовим розслідуванням та вбачається з обвинувального акту всі злочини вчинені ОСОБА_5 протягом 2023 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» було установлено з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок.

Станом на 01 січня 2023 року розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, котрий рівняється до податкової соціальної пільги і береться за основу при визначенні мінімального розміру збитків, необхідного для кваліфікації вчиненого, як кримінально-каране шахрайство, було встановлено у сумі 1342 грн.

Таким чином, у разі спричинення у 2023 році внаслідок шахрайства суми збитків, що дорівнює чи менше 2684 грн. (1342?2), кримінальна відповідальність за таке діяння відсутня. Натомість вбачаються підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

При цьому, сума збитків, заподіяних обвинуваченим ОСОБА_5 трьом потерпілим, становила менше, ніж 2684 грн. Зокрема, ОСОБА_10 було заподіяно збитків у сумі 500 грн, ОСОБА_11 2000 грн, ОСОБА_14 300 грн.

Тобто, стосовно вказаних потерпілих обвинуваченим ОСОБА_5 було вчинено не кримінальні правопорушення, передбачені ст. 190 КК України, а адміністративні правопорушення, передбачені ст. 51 КУпАП. Відповідно кримінальне провадження стосовно обвинуваченого в цій частині підлягає закриттю з одночасним направленням ухвали суду до Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Згідно зі ст. 147 Конституції України офіційне тлумачення законів України дає Конституційний Суд України.

Виходячи з положень рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 щодо офіційного тлумачення ст. 58 Конституції України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У абз. 3 п. 2, абз. 4 п. 3 мотивувальної частини рішення № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року Конституційний Суд України офіційно розтлумачив положення ст. 58 Конституції України саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Пункт 4-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 09 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року) в частині вчинення шахрайських дій ОСОБА_5 стосовно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 підлягає закриттю.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 38 Кодексу України по адміністративні правопорушення у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 8, 58 Конституції України, ст. ст. 3, 5 Кримінального кодексу України, ст. ст. 128, 129, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 350, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 09 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року) в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року), стосовно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 09 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11 серпня 2023 року) в частині вчинення шахрайських дій ОСОБА_5 стосовно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Копію ухвали направити до уповноваженого органу Національної поліції, а саме до Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за наявності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Семенівський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення або якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1