Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-в/733/85/24
Єдиний унікальний №733/175/24
Ухвала

Іменем України

14 листопада 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за поданням начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, засудженого вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

До Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшло подання начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08.04.2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що з 15.05.2024 року на обліку у Прилуцькому районному секторі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області перебуває звільнений від відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_5 відповідно до вироку суду від 08.04.2024 року. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить привести вирок суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Подання підтримує та просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що згідно ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду подання.

Прокурор у судовому засіданні проти подання начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення рішення у відповідність з діючим законодавством відносно засудженого ОСОБА_5 не заперечував.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Засуджений ОСОБА_5 повідомив суд про поважні причини неможливості прибути в судове засідання в зв`язку з тим, що на даний час перебуває в складі ЗСУ.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали подання і особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08.04.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосовано ст. 75 КК України і звільнено засудженого від відбуття покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не здійснить нового кримінального правопорушення та відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки:

1.1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

1.2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набрав законної сили 09 травня 2024 року та звернутий до виконання.

На час, до якого відносяться вчинені ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Частиною 2 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону України № 3886-ХІ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року), передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділу IV Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» у 2024 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року 3028 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1514 х 2 = 3028 грн.

Відповідно до вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області, ОСОБА_5 вчинив 2 епізоди крадіжок: 01 січня 2024 року близько 19 години 00 хвилин, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 665,33 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (3028 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час; 02 січня 2024 року близько 05 години 00 хвилин, завдавши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1483,00 грн., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного податкового року, у якому було скоєно злочин (3028 грн.), отже вказане діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи обставини справи суд вважає, що подання підлягає до задоволення і ОСОБА_5 належить звільнити від призначеного судом покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Суд звертає увагу, що суд звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь не відповідає положенням ч.2 ст.74 КК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту ухвали суд вважає обмежитися проголошенням її резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту ухвали в день її проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 537, 539, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Прилуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного йому вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1