УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000628 від 21.08.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000628 від 21.08.2024.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000628 від 21.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що за результатами опрацювання матеріалів з Державної екологічної інспекції у Вінницькій області встановлено, що на земельних ділянках, які являються прибережно захисними смугами вздовж річок, навколо водойм та на островах, що знаходяться на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, невстановленими особами здійснено їх самовільне зайняття та використання, шляхом вирощування сільськогосподарських культур.

Крім цього, встановлено, що службові особи Погребищенської територіальної громади, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, всупереч інтересам служби, передали в користування невстановленим особам землі, що відносяться до прибережно захисних смуг вздовж річок, навколо водойм та на островах з метою вирощування сільськогосподарських культур, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення 29.08.2024 в порядку ст.ст. 233, 237 КПК України проведено огляд земельної ділянки, з кадастровим номером :13:000:0109, площа якої становить 69,5580 га, яка являється комунальною власністю, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, розташована на території Погребищанської міської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за межами с. Наказне та суміжних з нею земельних ділянок прибережно захисної смуги.

В ході проведення огляду виявлено посів соняшнику на загальній площі 69,5580 га земельної ділянки з кадастровим номером :13:000:0109 та загальній площі 8,7112 га. суміжних земельних ділянок прибережно захисної смуги, який частково зібрано з площі 37,3922 га.

Так, урожай соняшника площею 40,877 га. наявний на вказаних земельних ділянках визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Окрім цього, вище зазначені посіви рослин підпадають під ознаки майна, що підлягає спеціальній конфіскації, оскільки підпадають під ознаки зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а саме: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Тому є підстави вважати що при не накладенні арешту на посіви сільськогосподарських культур, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :13:000:0109, площа якої становить 69,5580 га, яка являється комунальною власністю, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, розташована на території Погребищанської міської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за межами с. Наказне та суміжних з нею земельних ділянок прибережно захисної смуги., урожай буде зібрано та речовий доказ втрачено, що перешкоджатиме подальшому досудовому розслідуванню.

Так, існують цілком обґрунтовані ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначеного майна.

Вказане майно має доказове значення у кримінальному провадженні, а отже необхідно усунути будь-яку можливість стороннім особам користуватись ним, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, також останнім подано до суду письмові заперечення.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000628 від 21.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що pа результатами опрацювання матеріалів з Державної екологічної інспекції у Вінницькій області встановлено, що на земельних ділянках, які являються прибережно захисними смугами вздовж річок, навколо водойм та на островах, що знаходяться на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, невстановленими особами здійснено їх самовільне зайняття та використання, шляхом вирощування сільськогосподарських культур.

Крім цього, встановлено, що службові особи Погребищенської територіальної громади, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, всупереч інтересам служби, передали в користування невстановленим особам землі, що відносяться до прибережно захисних смуг вздовж річок, навколо водойм та на островах з метою вирощування сільськогосподарських культур, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення 29.08.2024 в порядку ст.ст. 233, 237 КПК України проведено огляд земельної ділянки, з кадастровим номером :13:000:0109, площа якої становить 69,5580 га, яка являється комунальною власністю, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, розташована на території Погребищанської міської територіальної громади Вінницького району Вінницької області за межами с. Наказне та суміжних з нею земельних ділянок прибережно захисної смуги.

В ході проведення огляду виявлено посів соняшнику на загальній площі 69,5580 га земельної ділянки з кадастровим номером :13:000:0109 та загальній площі 8,7112 га. суміжних земельних ділянок прибережно захисної смуги, який частково зібрано з площі 37,3922 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як зазналось вище, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, матеріалами клопотання слідчого не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно та не надано доказів, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На переконання слідчого судді, сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом врожаю сільськогосподарської культури не може виступати метою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.

Слідчим в клопотанні зазначено, що вказаний врожай соняшника може бути предметом спеціальної конфіскації.

Однак, відповідно до норм КПК та КК України вбачається, що з метою спеціальної конфіскації арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно набуте безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, та така особа знала або повинна була знати, що таке майно одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалось (використовувалось) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; було предметом кримінального правопорушення; 4) було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

У той же час, в матеріалах клопотання відсутні відомості про повідомлення будь-якій особі про підозру, встановлення певної фізичної чи юридичної особи (третьої особи), яка набула майно, щодо якого йдеться у клопотанні на підставах, визначених ст. 96-2 КК України,

Крім того, за змістом статті 100 КПК України сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що урожай соняшника на земельних ділянках не зібрано, тобто не встановлено його вагу, вартість, не зазначені конкретні родові та індивідуальні показники таких урожаю, зокрема сорт, клас, рік врожаю тощо. Також в клопотанні конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказане майно, а тому неможливо накласти арешт на абстрактну кількість врожаю, який ще не зібраний та не зможе бути використаний як доказ у кримінальному проваджені, тобто не дотримується мета накладення арешту.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000628 від 21.08.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя