Справа № 462/1394/24
провадження 1-в/462/269/24
У Х В А Л А

12 листопада 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові подання заступника начальника Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Незнанів Кам`янка-Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 11.03.2024 Залізничним районним судом м. Львова за ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

в с т а н о в и в:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України і призначено йому статочне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Заступник начальника Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернулася до суду із поданням про приведення вироку у відповідність до ЗУ № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 . В обґрунтування даного подання покликається на те, що на виконанні у відділі пробації з 15.05.2024 перебуває вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2024. Однак, 09 серпня 2024 року набув чинності ЗУ № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженої особи, скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене нею діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України. За наведеного просить подання задовольнити.

Прокурор подання підтримала та просила таке задовольнити.

Представник Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області в судове засідання не з`явився, однак подала заяву, у якій подання підтримує та просить розглядати таке без її участі.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду подання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали особової справи №73/2024, заслухавши думку прокурора, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається із тексту вищевказаного вироку, ОСОБА_5 засуджено, крім іншого, за ч.4 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Так, ОСОБА_5 о 13.46 год 09.12.2023, перебуваючи у приміщені магазину «Магазин продуктів», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 здійснив покупку товару на суму 38 гривень однією транзакцією; о 13.56 год на суму 205 гривень та о 13.57 год на суму 170 гривень, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 413 гривень.

Також, ОСОБА_5 о 14.02 год 09.12.2023, перебуваючи у приміщенні магазину «Свій маркет», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 здійснив покупку товарів на суму 300 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоди на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_5 о 14.07 год 09.12.2023, перебуваючи у приміщенні магазину «Сім/23», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 здійснив покупку товарів на суму 367 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, ОСОБА_5 період з 14.10 по 14.13 год 09.12.2023, перебуваючи у приміщені магазину «Побутова хімія», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Кульчицької, 4 здійснив покупку товарів трьома транзакціями, а саме: о 14.10 год на суму 800 гривень, о 14.11 год на суму 450 гривень, о 14.13 год на суму 80 гривень, після чого повернувся в магазин «Новий Градус», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 де здійснив ще одну оплату за товари, а саме о 14.16 год на суму 227 гривень, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 2637 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

За п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст.537 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності ЗУ № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886?IX на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 грн (1342 х 2 = 2684).

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст.5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджено вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11.03.2024 за вчинення ним в тому числі таємного викрадення чужого майна у 2023 році, а саме: викрав (здійснив покупки) на загальну суму: 413 гривень; 300 гривень; 367 гривень; 2637 гривень.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне застосувати зворотну дію у часі ЗУ № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України по принципу визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення таємного викрадення чужого майна у 2024 році, яке мало місце в 2023 році, кримінальна караність якого законом усунена, суд прийшов до висновку, що подання заступника начальника Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим ОСОБА_5 підлягає звільненню в частині призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2024.

Керуючись ст.ст. 336, 537,539 КПК України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 5, 74 КК України, ЗУ № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання заступника начальника Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2024 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння та виключити з резолютивної частини призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2024 року.

Суддя: