Справа № 373/2149/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м.Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000211 від 29.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, востаннє 20.03.2020 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.122, ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.75 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні прокурор просила закрити провадження стосовно ОСОБА_4 у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна протиправність за інкриміноване йому діяння, а саме у зв`язку з набранням чинності Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

ОСОБА_4 не заперечував проти закриття провадження з цієї підстави.

Суд, заслухавши прокурора, позицію обвинуваченого, перевіривши матеріали обвинувального акту, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 11.08.2023 близько 23 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно та повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_5 , під приводом з`їздити в магазин, взяв в останнього велосипед марки «Аrdis Либідь», біло-синього кольору та не маючи наміру його повертати, поїхав на вказаному велосипеді до місця свого проживання, а саме до буд. АДРЕСА_4 , тим самим отримав можливість розпорядитись ним в подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2333, 33 грн.

Органом досудового розслідування такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, ст.51 КУпАП викладено у новій редакції, згідно якої максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив 11 серпня 2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 грн (1342*2=2684).

Діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 2333,33 грн.

Ураховуючи те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою становить 2333,33 грн, і ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, вчинене ним діяння не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Відповідно до пп.1-2) п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти закриття за цією підставою.

Згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження відносно нього слід закрити у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288,314,372,479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000211 від 29.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ: велосипед синьо-білого кольору зовні схожого на велосипед марки «Ardis Либідь`з кошиком для речей чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1