Справа №949/1229/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 30 травня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти повної загальної середньої, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, через невстановлену дізнанням особу у квітні 2024 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленої досудовим розслідуванням особи замовив посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, діючи умисно, протиправно, з особистих мотивів, з метою подальшого використання підробленого посвідчення тракториста-машиніста, вступив пособником з невстановленою під час досудового розслідування особою у вчиненні підробки посвідчення, а саме посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_4 . Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, зразок особистого підпису та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу чим створив сприятливі умови для виготовлення завідомо підробленого офіційного документу.

У подальшому, у квітні 2024 року, точні дата і час в ході досудового розслідування не встановлені, невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці, часі та даті, діючи з корисливим мотивом, виготовила підроблений офіційний документ - посвідчення тракториста-машиніста, який надає право керувати транспортним засобом та видається установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення тракториста-машиніста, серія номер НОМЕР_1 , видане 30 квітня 2024 року, в яке внесла анкетні дані, особистий підпис та фотографію ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого, виконуючи попередню домовленість із ОСОБА_4 передав йому вказане підроблене посвідчення.

В свою чергу, бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , виданий 30 квітня 2024 року, в який внесені анкетні дані, особистий підпис та фотографія ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу на території України, за способами друку та елементами захисту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України, тобто у пособництві у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати, посвідчувати такий документ і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою його використання.

Крім цього, 30 травня 2024 року, близько 12:30 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , керуючи трактором марки "DF 244", не зареєстрованому у встановленому законом порядку, був зупинений працівниками поліції по АДРЕСА_1 для перевірки документів. У ході перевірки ОСОБА_4 , усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вказаний час, дату та місці, діючи умисно, протиправно, з особистих мотивів, пред`явив для перевірки працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 30 квітня 2024 року ГУ Держпродспоживслужбою у Київській області на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно висновку експерта не відповідає аналогічним бланкам посвідчення тракториста-машиніста, що знаходяться в офіційному обігу на території України за способами друку та елементами захисту, тим самим використав завідомо підроблений документ - посвідчення тракториста-машиніста.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченог частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, а саме використав завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України - у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених частиною 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України, за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України - у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених частиною 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців із покладенням обов`язків, передбачених частиною 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблено висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому кваліфікує його дії за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України та пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами) (далі - постанова №7), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, згідно статті 12 Кримінального кодексу України, відносяиться до кримінальних проступків.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується добре.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених статтею 67 Кримінального кодексу України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї Постанови від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 Кримінального кодексу України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є кримінальними проступками у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України .

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог положень статті 65 Кримінального кодексу України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також інші дані про особу обвинуваченого.

Тому, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої статтею 50 Кримінального кодексу України його мети: кари, виправлення винної особи і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Тобто, суд має призначити покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання з урахуванням справедливості відносно конкретної особи, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (частина 2 статті 50 Кримінального кодексу України).

Таким чином, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінку до і після вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що він повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся, надав показання, як в ході досудового розслідування, так і в судовому засіданні щодо обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, тому вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме: за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України - у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених частиною 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України, за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України - у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених частиною 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України. Крім того, відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців із покладенням обов`язків, передбачених частиною 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України.

На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Тому, призначення покарання обвинуваченому саме у виді пробаційного нагляду, на думку суду, зважаючи на контроль органу пробації за поведінкою засудженого, буде дієвим і виправданим та повністю відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 3029,12 грн., що на підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України - пробаційний нагляд на строк 1 (один) рік;

- за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України - пробаційний нагляд на строк 1 (один) рік.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Згідно частини 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: бланк посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_1 , що упаковано до спец. пакету "Україна МВС Експертна Служба 3949230, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - знищити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 3029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1