Номер провадження: 11-сс/813/1048/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2024 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, маюча середню спеціальну освіту, одруженої, має двох малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дітьми, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000678 від 23.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді частково задоволено старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Застосований до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 серпня 2024 року включно.

Визначений розмір застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_7 , слід негайно звільнити з - під варти із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, розмір винагороди, яку на думку слідчого повинна була отримати підозрювана, слідчий суддя прийшов до висновку, що лише застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_7 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені; оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того зазначає, що слідчим суддею при визначенні розміру застави не враховано те, що утриманні ОСОБА_7 перебувають малолітні діти та розмір застави є непомірним для її родичів.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Апеляційний розгляд проведено без участі підозрюваної ОСОБА_7 , від якої клопотань про забезпечення її участі в судовому засіданні не надходило, та без участі захисника ОСОБА_8 , яка повідомлена про місце та час апеляційного розгляду та клопотань про його відкладення не подавала. При цьому, апеляційний суд враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не відноситься до категорії особливо тяжких, отже участь захисника не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000678 від 23.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

21.06.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.332 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що на початку 2024 року, більш точні дату, час та місце слідством не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено на території України воєнний стан і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_11 », прийняли для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішили незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_12 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особо на ім`я « ОСОБА_11 » організували діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробили відповідний злочинний план, який полягав у підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, організація перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону, підшуканні та наданні місця для очікування, спостереження за прикордонними загонами.

Далі, 12.06.2024 року, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, підшукала ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який залучений до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій), якому повідомила про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 8500 доларів США, з яких 2300 доларів США необхідно передати безпосередньо останній перед відправленням до місця з якого в подальшому здійснюватиметься незаконний перетин державного кордону України, а інші 6200 доларів США надати невстановленій у ході досудового розслідування особі після перетину державного кордону, а саме на території Республіки Молдова (ПМР), на що ОСОБА_13 повідомив про необхідність незаконного переправлення через державний кордон його товариша ОСОБА_14 .

Після цього, приблизно об 12.10 год. 13.06.2024 року, ОСОБА_7 маючи умисел направлений на незаконне переправлення ОСОБА_14 через державний кордон, з корисливих мотивів, зустрілась біля дитячого садка « Теремок », який розташований за адресою: Одеська обл., м. Южний, вул. Шевченка Т.Г. , з ОСОБА_13 та надала поради, вказівки щодо незаконно переправлення, а саме дату виїзду, яку суму грошових кошті мати при собі, де відбуватиметься переправлення, хто його зустріне.

В подальшому, приблизно об 15.43 год. 16.05.2024 року, ОСОБА_7 , знаходячись в невставленому місці, зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 , через мобільний додаток «What'sApp» відправила на номер мобільного телефону ОСОБА_13 повідомлення з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_11 » та повідомила, що саме ця особа буде паралельно з нею координувати маршрут незаконного перетину державного кордону ОСОБА_14 .

Далі, приблизно об 13.21 год. 20.06.2024 року, ОСОБА_7 , знаходячись в невставленому місці, зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 , через мобільний додаток «What'sApp» відправила на номер мобільного телефону ОСОБА_13 геолокацію автозаправки «БРСМ», яка розташована за адресою: 22 км+300 праворуч автодороги «Обхід м. Одеси», смт. Хлібодарське, Одеська область та надала вказівки про необхідність ОСОБА_13 привезти о 05.45 год., в якості винагороди грошові кошти в сумі 2300 доларів США та речі ОСОБА_14 , які вона з метою конспірації, перевезе до м. Кишинів та передасть останньому після його незаконного перетину державного кордону.

В подальшому, біля 06.00 год. 21.06.2024 року, ОСОБА_13 , виконуючи вказівки ОСОБА_7 , прибув до парковки АЗС «БРСМ», яка розташована за адресою: 22 км+300 праворуч автодороги «Обхід м. Одеси», смт. Хлібодарське, Одеська область , де ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, отримала від останнього грошові кошти в сумі 2300 доларів США та рюкзак з речами ОСОБА_14 , який ОСОБА_7 повинна передати ОСОБА_14 після прибуття останнього до м. Кишинів, Республіки Молдова та надала вказівки чекати в телефонному режимі вказівок невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_11 », щодо маршруту незаконного переправлення через державний кордон ОСОБА_14 .

Далі, 21.06.2024 року зазначені дії ОСОБА_7 були викриті працівниками правоохоронних органів, яка рухалась на 47 км автотраси Одеса - Рені, на автомобілі марки «Ford Escape», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 в напрямку КПП «Маяки», з метою перетину кордону на виїзд з України в напрямку Республіки Молдова.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими слідчим суддею, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_13 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ; протоколом обшуку автомобіля «Ford Escape», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , в ході якого було виявлено та вилучено в сумці ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2300 доларів США, які їй передав ОСОБА_13 ; та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрювана ОСОБА_7 може незаконно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки вона, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, підозрювана як жінка може вільно покидати межі України.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, слідчим доведено те, що обрання підозрюваній ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині - необґрунтованими.

Дійшовши висновку про законність та обґрунтованість оскарженої ухвали апеляційний суд також враховує, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою.

Доводи захисника про необхідність зменшення розміру застави, непомірність його для підозрюваної, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки менший розмір застави, з великою вірогідністю може виявитися недостатнім для гарантування запобігання встановленим ризикам.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді, що вимоги слідчого та прокурора визначити підозрюваній заставу в розмірі 1999994 гривень, є необґрунтованими, оскільки ним не доведено необхідність застосування саме вказаного розміру застави.

Так, розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки не можуть бути вирішальними факторами, що виправдовують суму застави.

Як встановлено вище, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно

Зважаючи на тяжкість та характер злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини тяжкого корисливого кримінального правопорушення, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, розмір винагороди, яку на думку слідчого повинна була отримати підозрювана, слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку, що лише застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_7 обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки застава у сумі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

За вказаних вище обставин, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у виді застави у зазначеному розмірі буде достатнім стимулюючим фактором, який би підозрювана або інша особа (заставодавець) боялися б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваної.

Твердження сторони захисту про неврахування даних про особу підозрюваної, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки всі дані про її особу були враховані при постановленні судового рішення, а нових документів щодо інших даних про особу ОСОБА_7 на підтвердження вказаних доводів, захисником не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та продовження їх існування, у зв`язку з чим неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2024 року, відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4