ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2467/24
Провадження №1-кс/477/984/24
УХВАЛА

про арешт майна

24 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000537 від 19 вересня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження №0000537 від 19 вересня 2024 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно, що було вилучено 20 вересня 2024 року в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 19 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , 19 вересня 2024 року близько 20:00 голини перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем мешкання своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив вчинити протиправні дії, направлені на позбавлення життя своїх батьків.

З цією метою ОСОБА_4 тримаючи в руках полімерну каністру з легкозаймистою речовиною бензином, прослідував до приміщення літньої кухні, відкрутив кришку горловини каністри та почав виливати з неї бензин на голову та тіло своєї матері ОСОБА_6 , та свого батька ОСОБА_5 .

Діючи з прямим умислом, направленим на позбавлення життя своїх батьків ОСОБА_4 , наздогнав останніх на території подвір`я та вчинив спробу їх підпалу, але з не встановлених причин, спалах відкритого вогню від запальнички не відбувався.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але з причин, що не залежали від його волі, умисне вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було закінчене.

Крім того, цього ж дня, 19 вересня 2024 року близько 20:30, після вчинення замаху на умисне вбивство своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

З цією ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння АДРЕСА_1 , зайшов у приміщення житлового будинку, вилив з каністри на меблі та підлогу легкозаймисту речовину бензин та підпалив облиті бензином речі та предмети в будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неправленого на умисне знищення будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , тримаючи в руках полімерну каністру з легкозаймистою речовиною бензином, увійшов до приміщення зазначеного будинку, розлив бензин по його приміщенням, та підпалив облиті бензином приміщення будинку.

Внаслідок чого, в результаті пожежі, були повністю пошкоджені будівлі житлового будинку та АДРЕСА_1 та житловий будинок по АДРЕСА_1 .

20 вересня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КК України, як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення.

В ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , встановлено, що останній на час затримання перебував в одязі, в якому був під час вчинення інкримінованих йому протиправних дій. Оскільки вказані речі можуть містили на собі сліди вчиненого правопорушення, то були вилучені слідчим, так як відповідають критеріям визначеним у статті 98 КПК України.

З огляду на те, що майно: чоловічі кросівки 41 розміру чорного кольору з салатовими вставками по бокам; спортивна кофта чорного кольору з капюшоном з надписом на лівому рукаві «Nike Air» на змійці з карманами; спортивні штани чорного кольору з карманами по бокам де на лівій штанині мається надпис «Nike Air», що вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 зберегло на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, встановлено, що в провадженні ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000537 від 19 вересня 2024 року за частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч вимог законодавства та суспільних норм моралі, 19 вересня 2024 року близько 20:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння за місцем мешкання свої батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , де разом з останніми, а також своєю співмешканкою ОСОБА_7 і спільним знайомим ОСОБА_8 вечеряли у приміщенні літньої кухні.

Під час вечері, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно почав образливо висловлюватися на адресу свого батька ОСОБА_5 та провокувати останнього на конфлікт. В дану конфліктну ситуацію втрутилася ОСОБА_6 , яка зробила зауваження ОСОБА_4 та запитала останнього, навіщо він ображає свого батька та попросила його заспокоїтися. У відповідь ОСОБА_4 почав ще більш агресивно себе поводити та образливо висловлюватися на адресу своєї матері ОСОБА_6 .

У подальшому, під час зазначеного конфлікту зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив вчинити протиправні дії, направлені на позбавлення життя своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , при цьому, прямо повідомивши останнім про свій намір.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , вийшов з приміщення літньої кухні на територію подвір`я домоволодіння, прослідував у складське приміщення, де зберігалася полімерна каністра з легкозаймистою речовиною бензином.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які весь цей час перебували у приміщенні літньої кухні та до останнього вмовляли ОСОБА_4 заспокоїтися і припинити вчиняти протиправні дії відносно них, ОСОБА_4 тримаючи в руках полімерну каністру з легкозаймистою речовиною бензином, прослідував до приміщення зазначеної літньої кухні, зустрів на її вході свою матір ОСОБА_6 , відкрутив кришку горловини каністри та почав виливати з неї бензин на голову та тіло ОСОБА_6 , після чого підійшов до свого батька ОСОБА_5 та аналогічно почав поливати останнього з каністри бензином.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомивши реальність наміру ОСОБА_4 вчинити їх умисне вбивство шляхом облиття легкозаймистою речовиною - бензином з подальшим його підпалом, вибігли з приміщення літньої кухні на територію подвір`я домоволодіння.

В цей час ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , наздогнав останніх на території подвір`я та вчинив спробу підпалу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 шляхом піднесення до них впритул газової запальнички, яка була при ньому та намагання її запилити, але з не встановлених причин, спалах відкритого вогню від запальнички не відбувався. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали відбігати, не даючи змоги ОСОБА_4 наблизитись до них на відстань, яка була б достатньою для займання від іскор або відкритого полум`я запальнички легкозаймистої речовини бензину, якою були облиті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

При цьому, ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , почав наносити останнім по черзі удари руками в різні частини тіла для того, щоб змусити перестати чинити супротив його протиправним діям. Під час цього, ОСОБА_5 зміг вирватися та вибіг на вулицю з території домоволодіння, де сховався на території сусіднього домоволодіння. ОСОБА_4 спробував наздогнати ОСОБА_5 , однак втратив останнього з поля зору. Цим скористалася ОСОБА_6 , яка також вибігла з території домоволодіння та сховалася в іншому краю АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але з причин, що не залежали від його волі, умисне вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було закінчене.

Крім того, цього ж дня, 19 вересня 2024 року близько 20:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, після вчинення закінченого замаху на умисне вбивство своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння АДРЕСА_1 , зайшов у приміщення житлового будинку, вилив з каністри на меблі та підлогу легкозаймисту речовину бензин та за допомогою заздалегідь підготовленої газової кишенькової запальнички, з метою знищення будинку та іншого майна, яке в ньому знаходилося, свідомо та умисно виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме підпалив облиті бензином речі та предмети в будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неправленого на умисне знищення будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , тримаючи в руках полімерну каністру з легкозаймистою речовиною бензином, увійшов до приміщення зазначеного будинку, розлив бензин по його приміщенням, та за допомогою заздалегідь підготовленої газової кишенькової запальнички, з метою знищення будинку та іншого майна, яке в ньому знаходилося, свідомо та умисно виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме підпалив облиті бензином приміщення будинку.

Внаслідок чого, в результаті пожежі, були повністю пошкоджені будівлі житлового будинку та АДРЕСА_1 та житловий будинок по АДРЕСА_1 .

20 вересня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КК України, як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення.

Цього ж дня, ОСОБА_4 повідомлено про підозру за частиною другою статті 15, пунктом 2 частини другої статті 115, частиною другою статті 194 КК України, тобто у закінченому замахі на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двом особам, а також в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку статті 208 КПК ОСОБА_4 було виявлено та вилучено його одяг, який може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а саме сліди легкозаймистої речовини бензину, що було використано ним під час вчинення інкримінованих йому дій, а також і інших слідів, пов`язаних зі знищенням майна .

Згідно постанови слідчого від 20 вересня 2024 року, вилучене під час обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000537 від 19 вересня 2024 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні прокурор звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(частина третя статті 170 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Встановленні слідчим суддею фактичні обставини у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження свідчить про ймовірну причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, пов`язаного із замахом на життя двох осіб, що охоплюється диспозицією пункту 1 частини другої статті 115 КК України, а також із вчиненням дій, пов`язаних зі знищенням майна шляхом підпалу, що охоплюється диспозицією частини другої статті 194 КК України.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так у випадку вилучення майна у затриманої на підставі статті 208 КПК особи, таке майно набуває статусу тимчасово вилученого майна та за правилами статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про його повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Затримання особи в порядку статті 208 КПК України, у цьому випадку і є підставою для проведення обшуку цієї особи.

З огляду на встановлені матеріалами клопотання обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, оскільки може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на чоловічі кросівки 41 розміру чорного кольору з салатовими вставками по бокам; спортивна кофта чорного кольору з капюшоном з надписом на лівому рукаві «Nike Air» на змійці з карманами; спортивні штани чорного кольору з карманами по бокам де на лівій штанині мається надпис «Nike Air», що було вилучене 20 вересня 2024 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , затриманого в порядку статті 208 КПК України із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9