Справа 757/5187/18-к Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3567/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0006620 від 26.12.2017 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав на те, що ОСОБА_10 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.171 КК України, подія якого мала місце 25 грудня 2017 року та з дня якої, минули строки, передбачені ст.49 КК України.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, представник потерпілої подав апеляційну скаргу в якій вказав на незаконність ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що місцевий суд помилково дійшов до висновку щодо застосування до обвинуваченого положень ст.49 КК України, які не підлягали застосуванню, оскільки місцевим судом не забезпечено проведення судового розгляду в розумні строки, що призвело до закінчення строків давності та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Вказав на те, що переважна кількість судових засідань протягом 6 років не відбувалась, зокрема через зайнятість судді та неявки обвинуваченого, а також перерви між судовими засіданнями, які становили в середньому два місяці, що в результаті призвело до закінчення строків давності. Зазначив те, що загальний період, протягом якого обвинувачений ухилявся від суду, складає 1 рік 9 місяців 5 днів. Відповідно до ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. З моменту вчинення кримінального проступку, а саме з 25.12.2017 до моменту звільнення судом обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності 08.02.2024, минуло 6 років 1 місяць 14 днів. У зв`язку із цим, з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності минуло - 4 роки 3 місяці 23 дні. Однак, при постановленні ухвали судом першої інстанції вищенаведених вимог не враховано. Просив ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання захисника.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілої, захисник вказав на її необґрунтованість. Зокрема, твердження представника потерпілої щодо неодноразової відсутності обвинуваченого в судових засіданнях, не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений не з`являвся в судові засідання у зв`язку із неотримання ним повідомлень про виклик до суду, у тому числі і через зміну його адреси проживання та переїзду в інше житло, а також з інших причин. На думку захисника, представником потерпілої в скарзі не наведено доказів, які б свідчили про наявність фактів ухилення обвинуваченого ОСОБА_10 від виконання своїх процесуальних обов`язків. Також, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність фактів неявки обвинуваченого ОСОБА_10 до суду без поважних причин. Просив апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу суду від 08.02.2024 без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, просив залишити її без задоволення;

захисника, який апеляційну скаргу представника потерпілої вважав необґрунтованою, та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілої не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_10 обвинувачувався у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.171 КК України, яке було вчинене 25 грудня 2017 року. Судом першої інстанції встановлено те, що із моменту вчинення даного кримінального правопорушення закінчилися строки давності, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України. Обставин, які би зумовлювали зупинення чи переривання перебігу указаних строків, відповідно до ч.2 і ч.3 ст.49 КК України, у ході судового розгляду не встановлено. Врахувавши наведені обставини, отримавши згоду обвинуваченого та виконавши усі процесуальні процедури, що необхідні для вирішення питання про застосування строків давності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга представника потерпілої не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Доводи представника потерпілої про зупинення перебігу строків давності, у зв`язку із ухиленням обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків, не ґрунтуються на матеріалах справи, з яких вбачається, що ні досудове розслідування, ні судове провадження не зупинялись з підстав ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду, а факти неприбуття обвинуваченого у судове засідання не обумовлюють зупинення провадження та перебігу строків давності. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст.49 КК Україниза наявності зазначених вище підстав та згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме із підстав закінчення строків давності є обов`язком суду. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що перелік підстав та умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст.49 КК України є вичерпним.

Наведене указує на те, що доводи, які наведені представником потерпілої не можуть бути підставою для скасування ухвали про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності.

Ухвала Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв?язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року, якою ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

СУДДІ

____________________ ________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4