Справа 350/953/24
Номер провадження 1-кп/350/131/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000082, яке внесене в ЄРДР 26.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, пенсіонера та інваліда 3 групи, раніше не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

установив:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчиненому на території природно-заповідного фонду.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_3 з метою незаконного видобування піщано-гравійної суміші, не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за № 1370, належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Зокрема, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїхнамірів, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), акту про надання гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою подальшого використання незаконно видобутих корисних копалин в особистих цілях, 25.04.2024 близько 15:00 год., перебуваючи в с.Ясень, неподалік житлового будинку АДРЕСА_1 , із застосуванням вантажного автомобіля-самоскида марки «ЗИЛ-131» із маніпулятором, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 ,із правого берега ріки Лімниця, що входить у межі ландшафтного заказника місцевого значення «Ріка Лімниця з водоохоронною смугою вздовж берегів шириною 100 м» створеногорішеннямвиконавчогокомітетуІвано-Франківськоїобласноїради народних депутатів №13 від 15.01.1979 «Про затвердження заповідних урочищ та заказників місцевого значення, що згідно Закону України «Про природно-заповідний фонд» є об`єктом природно-заповідного фонду, здійснив видобуток піщано-гравійної суміші, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 зі останніми змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2020 за № 827, належить до корисних копалин загально державного значення, яку перевозив за допомогою цього ж автомобіля, проте був зупинений працівниками правоохоронних органів, чим спричинив збитків державі на суму 10 661,4 гривню.

Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, дав суду показання про те, що вчинив кримінальне правопорушення при обставинах, які викладені в обвинувальному акті. Просить суд не допитувати свідків та не досліджувати письмові і речові докази, оскільки повністю погоджується з висновками досудового розслідування щодо обставин скоєного злочину, розміру заподіяної шкоди та кваліфікації його дій.

Суд вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, є послідовними і логічними, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ОСОБА_3 змісту обставин кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

Прокурор також погоджується на розгляд провадження у порядку, передбаченому ст.449 ч.3 КПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.240 КК України, оскільки він вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчиненому на території природно-заповідного фонду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.240 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, є пенсіонером та інвалідом 3 групи, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України є повне визнання своєї вини та щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує положення ст.50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а також положення статті 65 КК України, якою встановлено, що "особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів".

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України , якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції інкримінованого йому злочину, однак, враховуючи вищеперелічені пом`якшуючі покарання обставини, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає за можливе та доцільне застосувати до покарання положення ст.75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів,

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Питання процесуальних витрат суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, слід вирішити питання щодо скасування арешту, накладеного на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст.366-369, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

У відповідності до ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов"язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.04.2024 на транспортний засіб вантажний самоскид ЗИЛ-131 із маніпулятором, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, зеленого кольору, власником якого являється ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_2 , на кузові якого було навантажено піщано-гравійну суміш об`ємом приблизно 5,5 м.куб. та зберігається на території контори Сливківського лісництва філії «Осмолодське ЛГ» ДП «Ліси України», що в селі Сливки Калуського району Івано-Франківської області, після набрання вироком законної сили скасувати.

Автомобіль вантажний самоскид ЗИЛ-131 із маніпулятором, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, зеленого кольору, власником якого являється ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_2 повернути законному володільцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .

Піщано-гравійну суміш у кількості 5.5 м.3 конфіскувати в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3786.40 процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: