Справа № 336/8213/23
Провадження №: 1-кп/336/539/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000048 від 27.05.2023, № 0000056 від 18.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000048 від 27.05.2023, № 0000056 від 18.03.2024.

16.09.2024 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що не довіряє останньому.

Захисник ОСОБА_4 заяву про відвід прокурора підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення відводу, вказавши що відсутні підстави для її задвоолення.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор, слідчий підлягає відводу визначений ст. 77 КПК України.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, визначено одну з підстав для застосування відводу прокурора, слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При цьому, вдаючись в аналіз вищезгаданої норми, безумовною підставою для відводу прокурора, слідчого є його особиста зацікавленість в ході здійснення досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Аналогічні положення містяться в ч. 5 ст. 40 КПК України стосовно слідчого.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що викладені у заяві про відвід прокурора обставини, не підтвердилися жодними доказами, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81, 83 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1