ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000763 від 05 травня 2021 року, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 повернено прокурору.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про винесення слідчим, постанови про залучення законного представника. Разом із цим, суд керувався тим, що всупереч вимогам ст. 293 КПК України в матеріалах справи також відсутні відомості про вручення копії клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та копії реєстру матеріалів досудового розслідування законному представнику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру. При цьому, суд зауважив, що наявність відомостей про перебування ОСОБА_8 за кордоном не дає підстав для зупинення провадження, оскільки вимоги ст. 335 КПК України передбачають зупинення провадження лише відносно обвинуваченого.

В апеляції прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вказує на те, що клопотання відповідає вимогам кримінального процесуального закону та до нього долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, а також розписки ОСОБА_8 та його захисника про отримання клопотання та реєстру. Посилання суду на відсутність у реєстрі відомостей про призначення захисника, а у матеріалах провадження - даних про вручення копії клопотання та реєстру законному представнику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, прокурор вважає помилковим. Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не є особою, визнаною у встановленому порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, а тому положення ст. 44 КПК України не застосовувались та останньому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 52, ст. 507 КПК України був призначений захисник. Разом із цим, прокурор звертає увагу на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не є складовою частиною клопотання, а положення ст. 314 КПК України не передбачають повернення клопотання з підстав невідповідності реєстру вимогам закону. Окрім наведеного, прокурор зауважує, що всупереч вимога ст. 512 КПК України суд здійснив розгляд справи за відсутності ОСОБА_8 та не з`ясував думки останнього.

Заслухавши суддю-доповідання, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у випадку, якщо останнє не відповідає вимогам КПК України.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Так, згідно з вимогами ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно з вимогами частини четвертої цієї статті, до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

При цьому, відповідно до положень ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Перевіркою матеріалів провадження судом встановлено, що наведеним вимогам закону клопотання прокурора не відповідає, а тому висновки суду є обґрунтованими.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 506 КПК України, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Серед прав, якими користується обвинувачений, частина 3 статті 42 КПК України передбачає право останнього одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, вказане право було реалізовано ОСОБА_8 , як особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, лише через свого захисника.

Колегією суддів встановлено, що до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру долучено лише розписки ОСОБА_8 та його захисника про отримання його копії разом з реєстром матеріалів досудового розслідування. Відомості про отримання вказаного процесуального документа законним представником ОСОБА_8 матеріали провадження не містять.

Водночас, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані й про його залучення до кримінального провадження.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 293 КПК України.

Разом із цим, колегія суддів вважає слушними й твердження суд про те, що перешкодою для розгляду клопотання є також й неявка ОСОБА_8 . Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 перебуває за кордоном.

Таким чином, з огляду на те, що положення ст. 335 КПК України передбачаються зупинення провадження лише відносно обвинуваченого, колегія суддів погоджується з тим, що неявка ОСОБА_8 не є підставою для прийняття судом відповідного процесуального рішення.

Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 не є недієздатною або обмежено дієздатною особою, внаслідок чого потреба у залученні до провадження його законного представника відсутня, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать наведеним вище положенням ч. 1 ст. 506, ч. 3 ст. 42 КПК України.

Разом із цим, колегія суддів вважає необґрунтованими й доводи прокурора про те, що положення ст. 314 КПК України не передбачають повернення клопотання прокурора через невідповідність вимогам закону реєстру матеріалів досудового розслідування, з огляду на те, що підставою для такого повернення було недотримання прокурором вимог ст. 293 КПК України.

Що стосується доводів прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону внаслідок здійснення розгляду клопотання у відсутність ОСОБА_8 , то вони не є підставою для скасування ухвали, оскільки судом не ухвалено рішення по суті заявлених у клопотанні вимог, а відсутність у суду відповідних повноважень унеможливило прийняття іншого процесуального рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3