02.08.24
Справа № 635/6761/24
Провадження № 1-в/635/458/2024
Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі

від представника ТВК надійшла заява про розгляд справи без його участі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого, що відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)»

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше засудженого:

1) 28.05.2003 року Сахновщинським районним судом Харківської області за

ст. 185 ч.З, 15 4,2-289 ч.2, 70, 75. 104 КЖ України до 5 років позбавлення волі

з іспитовим строком 1 рік.

2) 14.01.2004 року Сахновщинським районним судом Харківської області за

ст. 355 ч. З. 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений

14.10.2007 року умовно-достроково на 8 місяців 8 днів.

3) 27.04.2010 року Сахновщинським районним судом Харківської області за

СІ. 125 Ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт.

4) 05.11.2010 року Сахновщинським районним судом Харківської області за

ст. 389 Ч.2, 71, 72 КК України до І місяця З днів арешту.

5) 24.04.2012 року Сахновіщінським районним судом Харківської області за

сг. 309 ч, 1 КК України штраф 850 грн.

6) 11.06.2013 року Первомайським міським районним судом Харківської

області за ст. 121 ч.2, 122 ч. 1, 395, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців

позбавлення волі. Звільнений 05.04.2018 року умовно-достроково на 2 р. 22 дні

7) 03.03.2021 року Вовчанським районним судом Харківської області за ст,

125 ч. 1 КК України штраф 850 грн.,

З а с у д ж е н о г о вироком 31. 08.2021 Вовчанським районним судом Харківської області за ст.. 126-1, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Полтавського апеляційного суду від 19.10.2022 вирок від 31.08.2021 в частині призначеного покарання скасований. Вважається засудженим за ст.. 126-1, 185 ч.3, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 03.03. 2021 більш суворим за даним вироком, остаточно до відбуття 4 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст. 81 КК України, а саме : умовно-дострокове звільнення від покарання.

Особа відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

В судовове засідання засуджений надав заяву про розгляд заяви без його участі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого ст.81 КК України, оскільки останній на шлях виправлення не став.

Представник колонії надав заяву про розгляд заяви без його участі. Просив долучити до метріалів провадження витяг з протоколу № 35 від 17 липня 2024 засідання комісії про розгляд висновків щодо ступеню виправлення засудженого відповідно до якого ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

Засуджений ОСОБА_4 раніше засуджений 7 разів. В даний час відбуває покарання за вироком від 31.08.2021року Вовчанського районного суду Харківської області за ст, І26-І, 185 ч.З, 70 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, який вироком Полтавського апеляційного суду від 19.10,2022 року від 31.08.2021 року в частині призначеного покарання був скасований, а Масальський вважається засудженим за ст. 126-1, 185 ч. З, 70 ч. І КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш сурового покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 03.03.2021 року більш суворим за даним вироком, засуджений остаточно до відбуття 4 роки позбавлення волі. Початок строку: 14.06.2021 року. Кінець строку: 14.06.2025 року.

Засуджений відбуває покарання у Державній установі « Темнівська виправна колонія (№ 100)». На теперішній час працевлаштований у місці відбування покарання, перебуває в установі з 11.11.2022. Згідно з характеристикою від 11.07.2024 не підтримує корисні соціальні зв`язки з власної ініціативи, до позбавлення волі засуджений не мав стабільного доходу і вживав алкоголь та наркотики, в стані сп`яніння був здатен вчинити злочин. Відповідно до оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення в характеристиці зазначено, що цей ризик середнього рівня, а ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Відповідно до частини 1 статті 74 Кримінального кодексу України Звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

При ухваленні рішення суд не пов`язаний висновками адміністрації пенітенціарної установи про доведеність виправлення засудженого.

В особовій справі засудженого, дослідженій судом маються відомості про накладення двох стягнень та їх погашення, а також про чотири заохочення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Водночас, частина 3 цієї статті визначає, що Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після фактичного відбуття засудженим частини строку покарання із призначеного судом при ухваленні вироку.

Суд наголошує на тому, що частини 2 та 3 статті 81 повинні розглядатися не окремо одна від одної, а разом, мати акумулюючий ефект, а з огляду на приписи ст. 74 КК, сумлінна поведінка та ставлення до праці не можуть оцінюватися тільки в ракурсі взаємовідносин між засудженим та адміністрацією пенітенціарного закладу. Суд вважає, що приписи, встановлені у частинах 2 та 3 статті 81 мають тлумачитися як визначення строку мінімально необхідного для виправлення засудженого, а не як строк для набуття права на умовно-дострокове звільнення, що відраховується від дня початку виконання покарання. Простіше кажучи, Законом встановлена презумпція неможливості виправлення засудженого у строк менший ніж половина, дві третини або три чверті строку покарання в залежності від його тяжкості, що визначений вироком суду. Суд має перевірити результат відбуття половини, двох третин або трьох чвертей строку оцінивши поведінку засудженого за ці безперервні проміжки за критерієм сумлінності поведінки та ставлення до праці.

Суд наголошує, що тягар доведення сумлінної поведінки покладається на засудженого, який перебуває у місці позбавлення волі. Принцип презумпції невинуватості незастосовний, оскільки мова йде не про притягнення до кримінальної відповідальності, а про виконання покарання. Поведінка засуджених в місцях позбавлення волі визначається правилами внутрішнього розпорядку. Заохочення та стягнення, в першу чергу слугують для забезпечення дисципліни. Не піддаючи сумніву об`єктивність рішень адміністрації про накладення стягнень та заохочень, суд переконаний, що зразково дотримуватися вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи, а також участь у самодіяльних організаціях засуджених, наявність заохочень та відсутність стягнень, недостатня для звільнення оскільки на волі засуджений буде позбавлений стримуючих факторів, звільнений від всіх обмежень, які покладаються на нього адміністрацією в місцях позбавлення волі.

Відтак, суд вважає вирішальним критерієм для доведеності можливості умовно-дострокового звільнення від покарання таку поведінку засудженого, яка виходить за межі правил внутрішнього розпорядку та яка б свідчила про його спрямованість на рішучу зміну свого життя не після звільнення, а ще під час відбування покарання в будь-яку дату. Сумлімння, або сомвість - це етична відповідальність за свою поведінку, перш за все, перед собою, а вже потім, перед оточенням. Сумлінність це схильність засудженого бути організованим, відповідальним та працьовитим. В даній справі, сумлінність засудженого мала проявитися в таких характерних рисах поведінки, як акуратність, систематичність, обережність, ретельність і обдуманість, працьовитість.

Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. За іншу роботу їм нараховується заробітна плата. Засуджений не проявив намірів отримати систематичну та постійну роботу. Адміністрація не перешкоджала цьому, оскільки відповідно до пояснень прокурора, засуджений не звертався із скаргами на відмову адміністрації надати йому оплачувану роботу. Відомостей про неможливість забезпечення засудженого нею, не встановлено. Розмір нарахованої засудженому заробітної плати за час, коли він працював, свідчить про неможливість забезпечити самого себе коштами для існування.

За час відбування покарання у вигляді позбавлення волі, засуджений працював 8 місяців, тоді як не працював, 12 місяців. Отже, суд не вбачає в поведінці засудженого від початку відбуття покарання до часу розгляду судом заяви про можливість умовно-дострокового звільнення відповідності вирішальному критерію, наведеному вище, а саме сумлінному ставлення до праці, старанності та систематичності.

Окремо суд вважає за необхідно повторити, що обов`язок доведення можливості умовно-дострокового звільнення покладений саме на засудженого. Закон не встановлює переліку доказів та не обмежує процедуру доказування наданням адміністрацією пенітенціарної установи подання про звільнення, характеристики та матеріалів особової справи. В даній справі, засуджений особисто до доведення можливості свого звільнення від відбування покарання не вдався. Суд сприймає цю мовчанку як відсутність в засудженого вагомих доводів для умовно-дострокового звільнення та бажання перекласти свій обов`язок доведення на адміністрацію, формальне ставлення до процедури, її результату.

Суд бачить свій обов`язок при розгляді клопотань або заяв про умовно-дострокове звільнення в дотриманні балансу між інтересами засудженого щодо умовно-дострокового звільнення та забезпеченням безпеки суспільства від можливих рецидивів кримінальної поведінки засудженого в майбутньому. При цьому суд вважає за необхідне пояснити, що для оцінки цього балансу мають застосовуватися стандарти, зрозумілі будь-якому сторонньому спостерігачу. Оцінюючи баланс вирогідностей на вчинення нового злочину, не тільки суд, а й будь-яка стороння особа, дійде висновку в даному випадку, що за відсутності бажання систематично працювати та забезпечувати самого себе засобами для існування, маючи великий досвід кримінальної поведінки та вживання алкоголю, засуджений вчинить новий злочин, що буде наражати на небезпеку оточуючих.

Отже, враховуючи викладене та беручі до уваги відсутність внутрішньої відповідальності засудженого, суд доходить до висновку про недоведеність засудженим сумлінної поведінки та ставлення до праці, достатньої для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Сукупність наведених міркувань, які ґрунтуються на матеріалах справи, переконує суд в необхідності відхилення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого про застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відхилити.

Копію ухвали направити прокурору, засудженому для відома, в ДУ « Темнівська виправна колонія (№100)» для виконання.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виконаний 02 серпня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1