Справа № 466/6346/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1263/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604 від 24 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, речі та предмети, а саме: носій інформації (флешка) типу USB із металічним корпусом жовтого кольору без інших ідентифікаційних позначень та надписів; банківські картки «Ощад Банк» із номерами НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; банківську картку «Пумб» із номером НОМЕР_4 ; банківську картку «Райффайзен Банк» із номером НОМЕР_5 ; банківські картки «А-Банк» із номерами НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; банківську картку «Приват Банк» із номером НОМЕР_8 ; клієнтську картку «Новий Градус» із номером НОМЕР_9 ; клієнтську картку «Fishka» із номером НОМЕР_10 ; скретч картку оператора мобільного зв`язку із зазначеним на ній абонентським номером НОМЕР_11 ; мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi» без інших ідентифікуючих ознак із значними пошкодженнями; мобільний телефон синього кольору марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_12 S/N: НОМЕР_13 із пошкодженнями дисплею; мобільний телефон марки «Xiaomi» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_14 ; ІМЕІ2: НОМЕР_15 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_16 ; мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_17 ; ІМЕІ2: НОМЕР_18 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_19 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» із корпусом сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_20 ; ІМЕІ2: НОМЕР_21 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_22 ; мобільний телефон марки «TECNO SPARK» темного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_23 ; ІМЕІ2: НОМЕР_24 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_25 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» із корпусом синього кольору в чохлі ІМЕІ1: НОМЕР_26 ; ІМЕІ2: НОМЕР_27 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_28 ; банківську картку «А-Банк» із номером НОМЕР_29 ; ноутбук сірого кольору марки «Нр» із серійним номером НОМЕР_30 ; грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 7 купюр, грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 2 купюр, грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 2 купюр; грошові кошти номіналом у 20 доларів США у кількості 1 купюри, грошові кошти номіналом у 10 доларів США у кількості 3 купюр; рюкзак тканинний чорного кольору марки «Y-Master»; державний номерний знак квадратної форми НОМЕР_31 ; носій інформації флеш картку типу micro SD марки «San Disk Ultra» ємністю 16 Gb, сім-картку оператора мобільного зв`язку «Vodafone» із зазначеним на ній ідентифікаційним номером НОМЕР_32 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000604 від 24 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивував тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000604 від 24 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зазначав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 квітня 2024 року приблизно о 10:06 год., невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час дії військового стану, шляхом розбиття правого заднього вікна автомобіля марки «Тойота» модель «Кемрі», д.н.з. НОМЕР_33 , звідки таємно викрала рюкзак чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 160 000 гривень, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

Вказував, що під час досудового розслідування, надійшов рапорт від старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП Львівській області про те, що в ході проведення оперативно-пошукових заходів, перегляду камер відеоспостереження, розміщених неподалік місця події, камер відеофіксації системи «Безпечна Львівщина», залученням працівників УКА та УОТЗ ГУНП Львівській області, було здобуто інформацію про те, що до вчинення вищенаведеного кримінального правопорушення може бути причетний зокрема і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який користується мобільним терміналом з абонентським номером телефону НОМЕР_19 .

У зв`язку із вищевикладеним, в ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, було отримано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду від 12 червня 2024 року справа № 466/6346/24 провадження № 1-кс/466/1973/24 про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання предметів та речей, які можуть бути використані як докази, комп`ютерного та телекомунікаційного обладнання, мобільних термінальних пристроїв, носіїв електронної та паперової інформації, сім-карток операторів мобільного зв`язку, грошових коштів в тому числі в електронному форматі, які могли бути здобути в результаті вчинення злочинних дій, щоденників, блокнотів, інших паперових носіїв інформації, де міститься дані про незаконну діяльність, а також цифрової інформації з можливість копіювання на зовнішні носії інформації та інший речей, документів які можуть містити сліди вчинення злочину, в тому числі одягу в якому був одягнений останній на момент вчинення злочину рукописні та печатні чорнові записи із відображення номерів телефонів, планування зустрічей та дій, анкетних даних осіб, електронні носії інформації (флеш-накопичувачі, жорсткі диски, ноутбуки, планшети, мобільні телефони з сім-картками) а також інших речей які можуть мати значення для розслідування даного кримінального правопорушення. На підставі ухвали слідчого судді, 21 червня 2024 року було проведено санкціонований обшук приміщенні квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено наступні речі: носій інформації (флешка) типу USB із металічним корпусом жовтого кольору без інших ідентифікаційних позначень та надписів, який упаковано у спец. пакет PSP1261485; банківські картки «Ощад Банк» із номерами НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; банківська картка «Пумб» із номером НОМЕР_4 ; банківська картка «Райффайзен Банк» із номером НОМЕР_5 ; банківські картки «А-Банк» із номерами НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; банківська картка «Приват Банк» із номером НОМЕР_8 ; клієнтська картка «Новий Градус» із номером НОМЕР_9 ; клієнтська картка «Fishka» із номером НОМЕР_10 ; скретчкартка оператора мобільного зв`язку із зазначеним на ній абонентським номером НОМЕР_11 вказані речі та предмети упаковано у спец. пакет PSP1261488; мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi» без інших ідентифікуючих ознак із значними пошкодженнями; мобільний телефон синього кольору марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_12 S/N: НОМЕР_13 із пошкодженнями дисплею; мобільний телефон марки «Xiaomi» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_14 ; ІМЕІ2: НОМЕР_15 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_16 ; мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_17 ; ІМЕІ2: НОМЕР_18 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_19 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» із корпусом сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_20 ; ІМЕІ2: НОМЕР_21 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_22 ; мобільний телефон марки «TECNO SPARK» темного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_23 ; ІМЕІ2: НОМЕР_24 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_25 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» із корпусом синього кольору в чохлі ІМЕІ1: НОМЕР_26 ; ІМЕІ2: НОМЕР_27 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_28 ; банківська картка «А-Банк» із номером НОМЕР_29 вказані речі та предмети упаковано у спец. пакет WAR1324901; ноутбук сірого кольору марки «Нр» із серійним номером НОМЕР_30 який упаковано у спец. пакет FSP6006216; грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 7 купюр, грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 2 купюр, грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 2 купюр; грошові кошти номіналом у 20 доларів США у кількості 1 купюри, грошові кошти номіналом у 10 доларів США у кількості 3 купюр, якi упаковано у спец. пакет PSP1261487; рюкзак тканинний чорного кольору марки «Y-Master» який упаковано у спец. пакет SUD4025871; державний номерний знак квадратної форми НОМЕР_31 який упаковано у спец. пакет WAR1324900; носій інформації флеш картка типу micro SD марки «San Disk Ultra» ємністю 16 Gb, сім-картка оператора мобільного зв`язку «Vodafone» із зазначеним на ній ідентифікаційним номером НОМЕР_32 вказані речі та предмети упаковано у спец. пакет PSP1261486;

Вищевказані вилучені речі 21 червня 2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000604 від 24 квітня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, речі та предмети.

Накладено арешт на вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, речі та предмети, а саме: носій інформації (флешка) типу USB із металічним корпусом жовтого кольору без інших ідентифікаційних позначень та надписів; банківські картки «Ощад Банк» із номерами НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; банківську картку «Пумб» із номером НОМЕР_4 ; банківську картку «Райффайзен Банк» із номером НОМЕР_5 ; банківські картки «А-Банк» із номерами НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; банківську картку «Приват Банк» із номером НОМЕР_8 ; клієнтську картку «Новий Градус» із номером НОМЕР_9 ; клієнтську картку «Fishka» із номером НОМЕР_10 ; скретч картку оператора мобільного зв`язку із зазначеним на ній абонентським номером НОМЕР_11 ; мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi» без інших ідентифікуючих ознак із значними пошкодженнями; мобільний телефон синього кольору марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_12 S/N: НОМЕР_13 із пошкодженнями дисплею; мобільний телефон марки «Xiaomi» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_14 ; ІМЕІ2: НОМЕР_15 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_16 ; мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_17 ; ІМЕІ2: НОМЕР_18 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_19 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» із корпусом сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_20 ; ІМЕІ2: НОМЕР_21 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_22 ; мобільний телефон марки «TECNO SPARK» темного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_23 ; ІМЕІ2: НОМЕР_24 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_25 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» із корпусом синього кольору в чохлі ІМЕІ1: НОМЕР_26 ; ІМЕІ2: НОМЕР_27 в якому наявна вставлена сім картка із абонентським номером НОМЕР_28 ; банківську картку «А-Банк» із номером НОМЕР_29 ; ноутбук сірого кольору марки «Нр» із серійним номером НОМЕР_30 ; грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 7 купюр, грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 2 купюр, грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 2 купюр; грошові кошти номіналом у 20 доларів США у кількості 1 купюри, грошові кошти номіналом у 10 доларів США у кількості 3 купюр; рюкзак тканинний чорного кольору марки «Y-Master»; державний номерний знак квадратної форми НОМЕР_31 ; носій інформації флеш картку типу micro SD марки «San Disk Ultra» ємністю 16 Gb, сім-картку оператора мобільного зв`язку «Vodafone» із зазначеним на ній ідентифікаційним номером НОМЕР_32 , у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000604 від 24.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП У Львівській області про накладення арешту на майно, вилученого згідно протоколу обшуку від 21 червня 2024 року, проведеного за адресою АДРЕСА_1 . Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року, оскільки розгляд справи було проведено без участі власника майна та його представника, про результат розгляду справи вони дізналися 11 вересня 2024 року коли отримали копію ухвали.

Наголошує, що слідчим суддею не перевірено правової підстави для накладення арешту на майно, не встановлено належним чином, що ОСОБА_10 не проживає за вищезазначеною адресою.

Повідомляє, що власником вилучених грошових коштів та речей є ОСОБА_6 , вилучені речі не зберегли на собі слідів кримінального правопорушення тобто не відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Окрім того, слідчим не доведено, що вилучені речі отримані незаконним шляхом, чи належать потерпілому ОСОБА_9 . Вилучені речі жодним чином не стосуються розслідування кримінального провадження.

Звертає увагу, що даний арешт є непомірним втручанням у життя ОСОБА_6 , окрім того жодній особі в даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Зазначає, що слідчим та прокурором не було доведено необхідності накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_5 , у часті в судовому засіданні не приймали, копію рішення не отримували, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити.

24 вересня 2024 року від адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Окрім того, 25 вересня 2024 року прокурор ОСОБА_11 подав заява про розгляд справи у його відсутності, у якій просив залишити ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

У судове засідання з розгляду даної апеляційної учасники процесу, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився. З урахуванням ч. 4 ст. 405, 406 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка апелянта та прокурора не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у їх відсутності.

Вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалами клопотання встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000604 від 24 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 квітня 2024 року приблизно о 10:06 год., невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час дії військового стану, шляхом розбиття правого заднього вікна автомобіля марки "Тойота" модель "Кемрі", д.н.з. НОМЕР_33 , звідки таємно викрала рюкзак чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 160 000 гривень, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

Допитаний в процесуальному статусі потерпілого ОСОБА_9 повідомив, що 24 квітня 2024 року їхав на своєму транспортному засобі, а саме: автомобілі марки «Toyotа Саmry» із номерним знак НОМЕР_33 з м. Рава-Руська до м. Дублян. Рухаючись на вказаному транспортному засобі у АДРЕСА_4 , помітив, що з однієї із бічних вулиць виїхав скутер чорно-сірого кольору, водій котрого був в шоломі чорного кольору. Надалі ОСОБА_9 припаркував зазначений автомобіль поруч із зупинкою громадського транспорту та звернув увагу на те, що вищевказаний скутер припаркувався за ним, але з протилежної сторони дороги. Окрім цього, звернув увагу на те, що на вулиці було досить тепло, поруч із магазином, на узбіччі перебувала особа чоловічої статі, одягнута в шкіряну куртку чорного кольору, у якого на голові був одягнутий капюшон сірого кольору. Після того, потерпілий попрямував до обміннику валют, який також знаходиться поруч із магазином. Менше ніж за хвилину часу, невідома особа жіночої статі, яка перебувала на зупинці громадського транспорту, почала кричати ОСОБА_9 про те, що його обікрали. Потерпілий, повернувшись до свого авто, побачив що чоловік, котрий одягнутий в шкіряну куртку, сів на скутер та дві невідомі особи попрямували в напрямку Дублянської міської ради (ЦНАПу). ОСОБА_9 одразу почав бігти за даним скутером, але зрозумівши, що наздогнати не зможе, вирішив сісти у свій транспортний засіб та спробував на ньому наздогнати даних осіб. Однак, проїхавши 300-500 метрів, повернувся на місце події та викликав поліцію.

Зазначав, що під час досудового розслідування, надійшов рапорт від старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП Львівській області про те, що в ході проведення оперативно-пошукових заходів, перегляду камер відеоспостереження, розмішених неподалік місця події, камер відеофіксації системи «Безпечна Львівщина», залученням працівників УКА та УОТЗ ГУНП Львівській області, було здобуто інформацію про те, що до вчинення вищенаведеного кримінального правопорушення може бути причетний зокрема і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який користується мобільним терміналом з абонентським номером телефону НОМЕР_19 .

21 червня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року №466/6346/24 було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 , вилучене майно визнано речовим доказом постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області.

21 червня 2024 року старший слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

27 червня 2024 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно було задоволено.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, майно, на яке в клопотанні старший слідчий просить накласти арешт, відповідно до постанови старшого слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми не враховані апелянтом в його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог в цій частині.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що старшим слідчим не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що були вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів апелянта, що ОСОБА_6 не має жодного відношення до кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_10 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , колегіє суддів розцінюються критично, оскільки як вбачається, з протоколу обшуку від 21 червня 2024 року (а.с.11-19), ОСОБА_10 проживає за вказаною вище адресою.

Твердження апелянта, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власника майна не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні детективом правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 не спростовують висновків слідчого судді.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2024 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4