УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 757/31626/22

провадження № 51-4881 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002328 закрито.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу з доповненнями потерпілого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року щодо ОСОБА_5 - без змін.

Не погодившись із ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували заявлені ним клопотання про направлення кримінального провадження на досудове розслідування, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи медичних документів, які свідчать про іншу правову кваліфікацію, а саме про спричинення йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. На думку потерпілого, суди прийшли до необґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, чим допустили порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши копії оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За частиною 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як слідує зі змісту оскаржуваних ухвал, ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке вчинено 27 жовтня 2021 року. Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу, при цьому вказав, що його позиція є добровільною.

Ухвалою від 25 січня 2024 року місцевий суд звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрив, з чим погодився і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З огляду на вказане, місцевий суд при вирішенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності обґрунтовано виходив саме з обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та встановивши передбачені законодавством підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ухвалив відповідне рішення.

При розгляді апеляційної скарги потерпілого, суд апеляційної інстанції перевірив доводи його скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу залишив без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, на переконання Верховного Суду, доводи ОСОБА_4 про безпідставність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є необґрунтованими.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3