УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7099/14-к

Номер провадження 1-кп/495/699/2024

15 листопада 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю у режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2013 року № 0001965 та 26 квітня 2014 року за № 0001230,

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2013 року № 0001965 та 26 квітня 2014 року за № 0001230.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 вказане кримінальне провадження було розподілено для колегіального розгляду судом у складі: головуючий-суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Стороною захисту була подана заява про відвід судді, який здійснює розгляд справи у колегії. Заява мотивована тим, що суддя ОСОБА_2 раніше приймав участь у розгляді даного кримінального провадження.

Так, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2014 по справі № 501/2380/14, судом у складі колегії: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 проведено підготовчий судовий розгляд, справу призначено до судового розгляду та продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

У подальшому, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2014 по справі № 495/7099/14-к, судом у складі колегії: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 були об`єднані в одне провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 15 ч.3, ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України (495/7099/14-к) з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 115 ч. 1, ст. 185 ч. 1 КК України (501/2380/14-к), з присвоєнням єдиного номеру кримінального провадження 495/7099/14-к.

Згодом, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено вирок щодо ОСОБА_5 , який скасований судом апеляційної інстанції. Рішенням Європейського суду з прав людини від 13.04.2023 по справі «Корнієнко та інші проти України», Судом було встановлено серед іншого, нездійснення провадження з належною ретельністю під час тримання під вартою, в тому числі і по вищевказаній ухвалі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2014.

Таким чином, враховуючи те, що суддя ОСОБА_2 , брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, вимоги ч. 2 ст. 76 КПК України, виключають можливість його повторної участі при розгляді справі у новому провадженні після скасування вироку суду першої інстанції.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вказану заяву про відвід судді підтримав та просив задовольнити з підстав викладених вище.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з думкою свого захисника і також просив заяву про відвід судді задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку про задоволення заяви про відвід з таких підстав.

Частиною 1 ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Так, для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі законодавцем закріплено інститут відводу, як інструмент для усунення упередженого судді від судового розгляду кримінального провадження, що сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень.

За приписами ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 цього Кодексу визначені підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Так, згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 1, 2 ст. 80 КПК України).

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24.02.1993, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ).

Таким чином, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Статтею 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) слідчого судді кримінальне провадження передається на розгляд іншому слідчому судді. У разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. У разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) одного чи кількох суддів із складу суду або всього складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведених суддів із заміною останніх іншими суддями або іншим складом суддів. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду, то вирішується питання про передання кримінального провадження до іншого суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Ферантелі та Сантанжело проти Італії Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

За пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії», п. 43).

Враховуючи той факт, що суддя ОСОБА_2 , брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, зокрема у складі колегії суддів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , де було проведено підготовчий судовий розгляд, справу призначено до судового розгляду та продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Згодом, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено вирок щодо ОСОБА_5 , який скасований судом апеляційної інстанції, отже, вказане об`єктивно виключає можливість повторної участі судді ОСОБА_2 при розгляді справи у новому провадженні після скасування вироку суду першої інстанції.

Отже, з метою збереження довіри громадян до судової гілки влади та недопущення виникнення у учасників судового провадження сумнівів об`єктивності та неупередженості судді, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, колегія суддів вважає за потрібне задовольнити заявлений судді ОСОБА_2 відвід, оскільки наявні підстави, передбачені ст. 76 КПК України, які виключають можливість участі судді.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 80, 81 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_2 - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2013 року № 0001965 та 26 квітня 2014 року за № 0001230 - передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для повторного авторозподілу, з метою визначення колегії суддів для здійснення колегіального розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 15 листопада 2024 о 15:45 годині.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3