ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 384/379/24

№пр. 1-кп/384/51/2024

19 листопада 2024 року с-ще Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-щі Вільшанка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 від 08 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Стрий Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, освіта професійно-технічна, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2024 року о 13 годині ОСОБА_3 поверталась з кладовища, що розташоване за межами смт. Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області. Знаходячись в межах вулиці 1-го Травня в смт. Вільшанка, на землі знайшла раніше втрачений ОСОБА_5 паперовий футляр в якому знаходились дві банківських картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: картка «Для виплат» № НОМЕР_1 , на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 6973 гривні 22 копійки, та картка «Універсальна» № НОМЕР_2 , які згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-XII від 02 жовтня 1992 року, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року, «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБ України від 30 квітня 2010 року № 223, є офіційними документами, оскільки містять зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видані уповноваженою особою юридичної особи, з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, що видані (зареєстровані) на ОСОБА_5 , а також відрізок паперу з зазначеними на ньому ПІН-кодами вказаних карток.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел на незаконне заволодіння даними банківськими картками, шляхом їх привласнення для подальшого протиправного збагачення шляхом зняття з їх рахунків грошових коштів.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, як привласнення офіційного документа, з корисливих мотивів.

Крім того, 07 квітня 2024 року о 14 годині 21 хвилина, в умовах дії воєнного стану як особливо правового режиму, який введено в дію із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжено по теперішній час, ОСОБА_3 , маючи єдиний умисел на крадіжку чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, шляхом вчинення крадіжки грошових коштів, які перебували на рахунку привласненої нею банківської кратки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що видана (зареєстрована) на ОСОБА_5 , прибула до банкомату Акціонерного Товариства КБ «ПРИВАТБАНК», який розташований по вул. Лагонди, 30 в смт. Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області. Перебуваючи біля банкомату Акціонерного Товариства КБ «ПРИВАТБАНК», який розташований по вул. Лагонди, 30, в смт. Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області, маючи вільний доступ до банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що видана (зареєстрована) на ОСОБА_5 , достовірно знаючи її ПІН-код, таємно від ОСОБА_5 , та інших осіб, через вказаний банкомат, здійснила крадіжку грошей в сумі 3000 гривень, якими розпорядилась на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнала повністю та показала суду, що 07 квітня 2024 року в с-щі Вільшанка на дорозі знайшла банківськи картки з пін кодом, після чого у банкоматі зняла кошти у сумі 3000 грн. 00 коп., які витратила на власні потреби. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати.

В судовому засіданні прокурор та захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 у зв`язку з усуненням караності діяння, просили закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, оскільки остання повернула їй кошти. Просила суворо її не карати.

Обвинуваченій ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. ОСОБА_3 у судовому засіданні дала покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки немає жодного сумніву в добросовісності та істинності її позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, що вказані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. 09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна. Згідно з новою редакцією ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3028 грн. А відтак сума соціальної пільги у 2024 році становить 1514 грн.

Тобто, для кваліфікації кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1514 грн.

Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2024 року складали 3028 грн. Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році складає 3028 грн. Так, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_3 вчинила 07 квітня 2024 року. Враховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2024 році, становить 3028 грн. Відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним, розмір викрадених ОСОБА_3 грошових коштів становить 3000 гривень. Після набрання чинності Законом України №3886-IX від 18.07.2024 викрадення майна на зазначену суму слід кваліфікувати за ст.51 КУпАП, а не за ч.4 ст.185 КК України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Вказане узгоджується із висновком об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №278/1566/21. Таким чином, з огляду на те, що розмір викрадених грошових коштів, якими заволоділа ОСОБА_3 , є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, вчинене нею діяння не є кримінально караним. Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. Враховуючи те, що обвинувачена підтримала клопотання про закриття провадження відносно неї на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд вважає, що кримінальне провадження у частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Поряд з цим, аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_3 та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа з корисливих мотивів. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання для обвинуваченої ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання нею вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання для обвинуваченої ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено. Згідно з довідкою-характеристикою №628, виданою 24 квітня 2024 року Вільшанською селищною радою Кіровоградської області, обвинувачена ОСОБА_3 характеризується посередньо (Т.1 а.п.92).

Згідно з інформацією КНП «ВІЛЬШАНСЬКА ЛІКАРНЯ» від 25 квітня 2024 року за №02/254-24, ОСОБА_3 під медичним наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (Т.1 а.п.87).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, її стан здоров`я, яка за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття у скоєному, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , складену Голованівським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченої до скоєного, враховуючи позицію потерпілої, суд вважає за потрібне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 357 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_3 .

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000165 від 08 квітня 2024 року в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речові докази: банківські картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: картка «Для виплат» № НОМЕР_1 та «Універсальна» № НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1