Провадження №: 1-кп/336/207/2024
УХВАЛА
12 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,
ОСОБА_6 слідчим ВР ЗСТ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за погодженням із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за таких обставин.
12 вересня 2021 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Харків-Сімферополь зі сторони м. Сімферополя в напрямку м. Харкова на території міста Запоріжжя в лівій смузі проїзної частини дороги, тоді як попереду автомобіля під його керуванням в попутному напрямку здійснював рух невстановлений автомобіль, водій якого в районі заїзду на територію АЗС «WOG» по АДРЕСА_2 зупинився, надавши перевагу в русі транспорту, який рухався у зустрічному напрямку для виконання маневру лівого повороту.
В той же час водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з пасажирами ОСОБА_8 та малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснював рух у зустрічному водію ОСОБА_6 напрямку. Позаду, у попутному напрямку, здійснював рух автомобіль «Audi Q7» під керуванням ОСОБА_10 з пасажирами в салоні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Водій ОСОБА_6 , який своєчасно виявив невстановлений автомобіль в лівій смузі свого руху, маючи об`єктивну можливість своєчасно вжити заходів гальмування аж до повної зупинки, сам змінив напрямок руху вліво, виїхавши на зустрічну смугу руху в порушення вимог пункту 10.1 «Правил дорожнього руху України», відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та пункту 12.3 «Правил дорожнього руху України», в силу якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення передньою частиною кузова транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 та передньою частиною кузова автомобіля під керуванням ОСОБА_4 .
Після зіткнення вказаних транспортних засобів водій автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 допустив зіткнення лівою боковою частиною кузову з правою боковою частиною кузова автомобіля «ВАЗ-2104» під керуванням ОСОБА_4 .
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 10.1, 12.3 «Правил дорожнього руху України», за висновками інженерно-транспотрної експертизи, перебуває у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху лівого стегна, закритого перелому заднього краю вертлюгової западини, які є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження у виді садна в області правого колінного суглобу правої гомілки.
Потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді перелому метафаза лівої променевої кістки, які є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 в порядку ст. 291 КПК України надійшов до суду 26 листопада 2021 року та переданий в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .
Під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні інкримінованих йому порушень правил безпеки руху за описаних обставин та дав детальні показання про фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди.
Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.
В судовому засіданні головуючий виніс на розсуд учасників кримінального провадження питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня, коли сталася подія кримінального правопорушення, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст. 49 КК України обчислюється трьома роками у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Обвинувачений, його захисник, прокурор та представник потерпілого не заперечували проти закриття кримінального провадження зі спливом давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вбачає всі підстави для закриття кримінального провадження, виходячи з таких міркувань.
Згідно із ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності внормовані Розділом ІХ Кримінального кодексу України.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
За змістом ч. 2 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Інкриміновані обвинуваченому кримінально карані дії утворюють диспозицію частини першої статті 286 КК України, яка в розумінні ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.
Таким чином, суд погоджується з наявними матеріальними передумовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Параграфом другим Розділу 24 КПК України внормовано процедуру звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлений статтею 286 КПК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288).
Наведене правило повністю узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 44 КК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
За змістом частини 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України процесуальним наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження (кримінальне провадження закривається судом, зокрема: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності).
Наведені положення кримінального процесуального законодавства свідчать про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого у випадку звільнення його від кримінальної відповідальності.
Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує, як випливає із змісту частини 8 ст. 284 КПК України.
Як зазначено судом, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в добровільності волевиявлення якого переконався суд під час судового розгляду, що дає суду всі підстави констатувати наявність безумовної згоди ОСОБА_6 як із звільненням від кримінальної відповідальності, так і з закриттям кримінального провадження.
Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, як випливає із змісту ч. 2 ст. 288 КПК України.
Потерпілий відніс вирішення цього питання на розсуд суду.
Як випливає із змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
З наведених роз`яснень, які узгоджуються із змістом ст. 129 КПК України про те, що цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові, слідує відсутність права суду розв`язувати цивільний позов в кримінальному провадженні, яке закривається.
У зв`язку з викладеним цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.
При цьому потерпілому слід роз`яснити, що згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Підстав для розподілу процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз, в силу ст. 124 КПК України немає, оскільки суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.
Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 395 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити.
Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду в кримінальному провадженні.
Речовий доказ - автомобіль «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , - залишити йому за належністю.
Речовий доказ автомобіль «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , - залишити йому за належністю.
Речовий доказ автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні ОСОБА_10 , - залишити йому за належністю.
Речовий доказ DVD-R диск - ANV 4,7GB, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року на автомобіль "Daewoo Sens", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_13 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , скасувати.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року на автомобіль «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , скасувати.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1