У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002381 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002381 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002381 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом незаконного привласнення земельних ділянок та житлового будинку шляхом обману, із внесенням завідомо неправдивих відомостей до документів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.2020 було придбано земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, 18.01.2023 приватним нотаріусом ОСОБА_5 було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за текстом якого спадкоємцем ОСОБА_4 є ОСОБА_6 , на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 . Також за текстом, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 31.12.2020 року, за реєстровим №3968, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором ОСОБА_8 , 31.12.2020, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56042444 від 31.12.2020, номер запису про право власності/довірчої власності: 40019736, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389

Кадастровий номер: 0:72:536:0104.

Відповідно до відомостей, викладених у Висновку пор вартість об`єкта незалежної оцінку до Звіту про оцінку майна, виданого ТОВ «Центр оцынки «Епос» (сертифікат СОД ФДМ України від 16.04.2021) вартість земельноъ дылянки становить - 530 460, грн. 00 коп.

В подальшому, відповідно до Акту прийму-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ПОВЕРБІЗ» () від 25.01.2023, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , єдиний (одноосібний) учасник ОСОБА_6 передав, а ТОВ «ПОВЕРБІЗ» прийняв наступне нерухоме майно до статутного капіталу Товариства:

-Земельна ділянка к.н. :72:536:0105, АДРЕСА_2 , площею 0,1, яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину №29, видане 18.01.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , вартістю 530 464. 00 грн;

-Земельна ділянка к.н. :72:536:0104, АДРЕСА_1 , площею 0,1, яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину №28, видане 18.01.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , вартістю 530 464, 00 грн;

-Житловий будинок, загальною площею 397, 5 кв. м., адреса: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину №30, видане 18.01.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , вартістю 2 539 710, 00 грн;

Після переоформлення вищевказаних земельних ділянок та житлового будинку, вказане нерухоме майно було виставлене на продаж.

Так, після аналізу документації, яка наявна при матеріалах кримінального провадження встановлено, що договір купівлі-продажу на земельну ділянку №118 та житловий будинок було посвідчено пізніше, аніж заповіт, дату якого вказано у свідоцтвах про право на спадщину ОСОБА_6 - 15.02.2018. Тобто, дату, коли ОСОБА_4 навіть не придбав вказане майно, аби на нього писати заповіт чи інші правочини.

В подальшому встановлено наступне: відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 09.02.2024 №408,409 ТОВ «Повербіз» в особі директора ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_11 зі сторони №2, було складено акт про передачу ОСОБА_10 . ОСОБА_11 частки земельної ділянки загальною площею 0,1 га - кадастровий номер: 0:72:536:0104.

Крім цього, актом приймання-передачі нерухомого майна від 09.02.2024№405,406ТОВ «ПОВЕРБІЗ» в особі директора ОСОБА_10 передано ОСОБА_10 частку земельної ділянки, загальною площею 0,1 га.

В подальшому, договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15.02.2024 №32 громадянами України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було продано свої частки земельної ділянки із кадастровим номером 0:72:536:0104 ОСОБА_12 .

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено факт протиправного заволодіння вказаною земельною ділянкою, її фіктивне введення до статутного капіталу ТОВ «ПОВЕРБІЗ» та фіктивне виведення службовими особами ТОВ «ПОВЕРБІЗ» для подальшого продажу. В подальшому, вказана земельна ділянка може бути використана з метою здійснення на вказаній території протиправних дій та подальшої незаконної забудови та перепродажу.

Постановою слідчого від 21.08.2024 вищевказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002381 від 15.08.2024.

На підставі викладеного, з метою заборони для осіб, які намагаються своїми протиправними діями привласнити собі майно потерпілого, через його примусове відчуження, здійснене за підробленими документами Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на зазначене в клопотанні майно, що належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку АДРЕСА_1 , (кадастровий номер 0:72:536:0104).

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, зазначених у клопотанні, наполягав на його задоволенні, додатково зазначив, що наразі органом досудового розслідування вживаються заходи стосовно отримання тимчасового доступу до речей та документів, в тому числі заповіту, складеного за життя ОСОБА_4 , 1974 року народження, з метою проведення ряду почеркознавчих експертиз, які наразі в кримінальному провадженні не проведені.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора про накладення арешту на майно, заслухавши доводи прокурора, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є тимчасовий доступ до речей та документів.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України та ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002381 від 15.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Зі змісту Витягу слідує, що 15.02.2018 невстановленими особами шахрайським шляхом здійснено внесення завідомо неправдивих відомостей до нотаріальних документів, що потягнуло за собою наслідок у вигляді переоформлення земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , які на праві власності належали ОСОБА_4 на користь третіх осіб.

Слідчим суддею були досліджені додані до клопотання прокурора матеріали кримінального провадження, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання: договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.02.2024 р., укладений між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на придбання земельної ділянки загальною площею 0, 1000 гектарів, в тому числі за земельними угіддями 0, 1000 га. кадастровий номер :72:536:0104, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташована за адресою АДРЕСА_1 . Зі змісту договору слідує, що вказана земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 365989693, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 09.02.2024 року: за ОСОБА_10 та за ОСОБА_11 , відомості про обмеження у використанні земельної ділянки відсутні; виписка з геокадастру, відповідно до якої право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :72:536:0104 було зареєстровано за ОСОБА_4 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2020 р., відповідно до якого ОСОБА_14 продав, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:72:536:0104; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.01.2023 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_6 є спадкоємцем майна гр. ОСОБА_4 , який помер 03.11.2021 р., спадщина складається із земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:536:0104; Акт прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ПОВЕРБІЗ» від 25.01.2023 р., відповідно до якого єдиний одноосібний учасник ТОВ ОСОБА_6 передає, а ТОВ «ПОВЕРБІЗ» приймає до статутного капіталу Товариства: земельну ділянку к.н. :72:536:0105, земельну ділянку к.н. :72:536:0104, житловий будинок по АДРЕСА_2 ; Акт приймання-передачі нерухомого майна від 09.02.2024 р., відповідно до якого ТОВ «ПОВЕРБІЗ» передало, а ОСОБА_10 прийняв частку земельної ділянки кадастровий номер :72:536:0104 відповідно до рішення Загальних зборів учасників ТОВ «ПОВЕРБІЗ» № 09/02-24-1 від 09.02.2024 р.; Акт приймання-передачі нерухомого майна від 09.02.2024 р., складений між ТОВ «ПОВЕРБІЗ» та ОСОБА_11 , відповідно до якого останній прийняв частку вищезазначеної земельної ділянки; постанова про визнання речових доказів від 21.08.2024 р., відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером :72:536:0104 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні; заява про злочин адвоката ОСОБА_15 , діючого в інтересах ОСОБА_16 , Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серед яких Витяг про те, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :72:536:0105 зареєстровано за ОСОБА_4 , оголошення на сайті ОЛХ про продаж земельної ділянки /6-54/.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2024 р. право власності на земельну ділянку :72:536:0104 зареєстровано за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2024 р. /а. с. 55/

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, із поданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування встановлено підроблення заповіту, виданого за життя ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , у зв`язку із чим ОСОБА_6 безпідставно оформив на своє ім`я на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нерухоме майно, належне спадкодавцеві.

Проте, матеріали провадження, подані слідчому судді разом із клопотанням, не містять в собі достовірних та достатніх відомостей/доказів, які б вказували на дійсність тверджень сторони обвинувачення про підроблення документів, про які йде мова у клопотанні прокурора.

Як зазначив прокурор під час судового засідання, оригінал заповіту органом досудового розслідування не витребувано та останній відсутній у матеріалах кримінального провадження, будь-які технічні експертизи документа чи почеркознавчі дослідження в даному кримінальному провадженні проведені не були, не було допитано приватного нотаріуса, якою посвідчувався заповіт, з приводу обставин його складання та посвідчення тощо, у зв`язку із чим слідчому судді не доведено правової підстави для арешту майна, та відповідно - не доведено можливості використання як доказу у кримінальному провадженні земельної ділянки АДРЕСА_1 з к.н. 0:72:536:0104, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_12 .

Враховуючи вищевикладене, прокурором не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку із чим, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:72:536:0104, зареєстрованої за ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002381 від 15.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1