Справа № 461/7162/24
Провадження № 1-кс/461/5374/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові погоджене з прокурором клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000868 від 03.09.2024 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Жовква Львівської області, , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 року до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000868 від 03.09.2024 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_6 .

Слідчий клопотання обгрунтовує наступним. ОСОБА_6 03 вересня 2024 року, приблизно о 19 год 10 хв, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 508», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Жовква-Кам`янка-Бузька» неподалік с. Малі Передримихи Жовківського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; Розділу 2 п. 2.3 б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9 а) водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Розділу 16 п. 16.13 перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, чинних Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (1,8 проміле), рухаючись по головній дорозі та здійснюючи маневр повороту ліворуч на другорядну не надав дорогу мотоциклу марки «Suzuki Boulevard», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку, прямо.

В результаті порушень ОСОБА_6 Правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_7 від отриманих травм помер на місці події, а водій сам ОСОБА_6 залишив місце пригоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали спричинені смерті мотоциклісту ОСОБА_7 ..

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жовква, Львівської області, українець, громадянин України, раніше не судимий, не депутат, не адвокат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7

03.09.2024 відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000868 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та цього ж дня перекваліфіковано на ч. 3 ст. 286-1 КК України.

03.09.2024 о 23:00 год. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

03.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу обвинуваченого, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а також суспільну небезпеку злочину та обставини його вчинення, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі. Тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор у режимі відеоконференції та слідчий у судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання. Надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що клопотання є необгрунтоване. Ризики, зазначені у клопотанні, є недоведеними та відсутніми. Підозрюваний вину визнає, раніше не судимий, одружений, має двох дітей. Тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід до підозрюваного у виді домашнього арешту, так як такий в силі забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є дружиною підозрюваного, офіційно не працевлаштована. Позитивно охарактеризувала ОСОБА_6 Зазначила, що дитина хворіє.

Заслухавши думку прокурора та слідчого щодо поданого клопотання, позицію захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України і воно отримано підозрюваною та її захисником. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваною копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що 03.09.2024 відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000868 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та цього ж дня перекваліфіковано на ч. 3 ст. 286-1 КК України.

03.09.2024 о 23:00 год. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

03.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 стверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 03.09.2024 та додатками до нього, показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом затримання ОСОБА_10 у порядку ст. 208 КПК України.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Cлідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 після ДТП залишив місце пригоди, першу медичну допомогу потерпілому не надав та певний час, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, відключив свій мобільний телефон та переховувався від органу досудового розслідування. Після прибуття на місце пригоди заперечував свою причетність до вчинення злочину. Відмовився від відібрання біологічних взірців на підставі постанови слідчого.

Окрім цього, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконного впливу підозрюваним на представника потерпілої особи, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб), виражається у тому, що на даний час кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, зокрема призначаються відповідні експертизи, встановлюються свідки правопорушення та вирішується питання щодо залучення потерпілого, з числа близьких родичів загиблого.

Зважаючи на викладене, про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1;

- підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»).

Разом із тим слід додати, що згідно із п. 51 вказаного вище рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний не встановлено.

Згідно ст. 183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

Підозрюваний, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання характеризується позитивно. ОСОБА_6 одружений, має на утриманні двох дітей, займається підприємницькою діяльністю. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд не вбачає підстав застосувати більш м`який запобіжний захід. За вказаних обставин, підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливлять спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню.

Обмеження конституційних прав підозрюваного є виправданим, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність у кримінальному провадженні ознак справжнього реального інтересу, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, на думку суду, ОСОБА_6 не слід визначати альтернативний запобіжний захід заставу. Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до клопотання ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Тому, суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_6 розміру застави.

Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 02.11.2024 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1