ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2301/23
УХВАЛА

"10" грудня 2024 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , начальника сектору ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Дніпровського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшло зазначене подання начальника Дніпровського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.

У поданні зазначено, що 24.01.2024 до Дніпровського районного сектору №1 філії Центру пробації у Дніпропетровській області на виконання надійшов вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області за яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за вчинену ним крадіжку чужого майна, якою завдано збиток у сумі 2068.00 грн; останнього на підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.

Разом із тим, зауважено, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(далі - Закон) № 3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, змінено поняття «вартості вкраденого майн» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викрадені чужого майна. До набрання чинності зазначеним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка , виходячи з розміру понад 0,2 неоподаткованого мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподаткованого мінімуму на рівні податкової пільги. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році складала 3028 грн., у 2023 -2684 грн., у 2022 - 2481 грн;, у 2021 році - 2270 грн., у 2020 році - 2102 грн. віднесено до дрібних крадіжок за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

ОСОБА_5 скоїв крадіжку чужого майна, що завдала збитків на суму 2068 гривень, тобто сума завданих збитків менша, ніж та, з якої наступає кримінальна відповідальність відповідно внесених змін до КУпАП, станом на 2023 рік, буде становити суму 2684 гривень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше, як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності. Зазначений підхід закріплено в частині 1 статті 58 Конституції України відповідно д якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність , мають зворотну дію в часі .

У відповідності з вимогами частини 2 статті 74 КК України особа , засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком від 14.12.2023 Петриківського районного суду у зв`язку із втратою чинності закону, яким було встановлено кримінальну протиправність діяння.

Начальник сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області подання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_5 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доводи представника установи виконання покарання, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

За вироком суду події відбулись 11.11.2023; вартість викраденого майна становить 2068.00 грн.

Згідно наданих матеріалів засудженого взято на облік 24.01.2024.

Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч.1 ст.537КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У відповідності до положень ч. 2 ст.74КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексудля відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Зокрема цим законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.58Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 (постанова від 07.10.2024) дійшла висновку, що питання, які виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на положення Податкового кодексу України та Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становила 2684.00 гривень.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2024 встановлено, що своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав майнової шкоди на загальну суму 2068.00 грн.

Оскільки вартість викраденого майна становить меншу суму за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексуУкраїни настає кримінальна відповідальність, зважаючи на норми ст. 58 Конституції України, ст. 3 та ст.5 КК України, діяння, за вчинення якого ОСОБА_5 був засуджений, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає вірним подання задовольнити.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Дніпровського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання, задовольнити.

ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), засудженого вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, із призначеним іспитовим строком в 1 (один) рік - звільнити від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк, з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1