Справа № 731/695/24
Провадження № 1-кп/731/55/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Варвинського районного суду Чернігівської області №1 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 27 лютого 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гільці Чорнухівського району Полтавської області, учня групи №46 Дігтярівського професійного аграрного ліцею, адреса фактичного та зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, статус особи з інвалідністю відсутній, раніше не судимий, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 лютого 2024 року, близько 09 год. 36 хв., який перебував у приміщенні перукарні, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , раптово виник кримінально протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи з метою створення процесу обробки інформації та на таємне викрадення грошових коштів з банківської платіжної картки № НОМЕР_1 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , за банківським рахунком НОМЕР_2 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк».

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , маючи вільний доступ до банківської картки № НОМЕР_1 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 за банківським рахунком НОМЕР_2 , під приводом відсутності мобільного інтернету на власному мобільному телефоні марки Xiaomi Redmi Note 11S 4G, взяв з дозволу ОСОБА_8 у користування належний потерпілій мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy А24 який має IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI

2: НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , який є фінансовим номером банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввів номер та CVV-код вищевказаної банківської картки у системі «GooglePay» до вищевказаного власного мобільного телефону. У подальшому ОСОБА_5 , використовуючи мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy A24 IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , що належить потерпілій ОСОБА_8 , за допомогою оператора телекомунікацій ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , отримав код підтвердження із шести цифр НОМЕР_6 , та ввів отриманий код-підтвердження до системи «GooglePay» на власному мобільному телефоні марки Xiaomi Redmi Note 11S 4G.

Таким чином, своїми незаконним діями ОСОБА_5 використовуючи автоматизовану систему «GooglePay», призначену для дистанційного керування грошовими коштами, що перебувають на банківських рахунках, яка відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» -інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп?ютерів), систем та комп?ютерних мереж, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, здійснив процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу, спотворив інформацію про належного користувача облікового запису, не маючи законного доступу до нього, з метою подальшого дистанційного керування вищевказаною карткою, отримав можливість розпоряджатись коштами, що перебувають на банківському рахунку, до якого емітовано картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , та змогу використовувати їх на власний розсуд.

Таким чином, у цій частині, своїми умисними діями, які виразилися у втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.

Продовжуючи свої протиправні дії, неповнолітній ОСОБА_5 , 26 лютого 2024 року, в період часу з 10 год. 08 хв. до 10 год. 20 хв., у період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України N2102-1X від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, зокрема на підставі Указу Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 06 лютого 2024 №3564-ІX, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, знаючи про послугу оплати товару за допомогою банківської карти через мобільний додаток на мобільному телефоні та про послугу зняття готівки в касі аптеки, використовуючи всесвітню мережу Інтернет за допомогою власного мобільного телефону марки Xiaomi Redmi Note 11S 4G з функцією безконтактної оплати NFC, та можливістю розпоряджатись коштами банківського рахунку, до якого емітовано картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , який раніше самостійно додав у додатку, без дозволу та відома власника ОСОБА_8 вчинив крадіжку грошових коштів, шляхом здійснення оплати за товар та зняття готівки на касі, розрахувавшись власним мобільним терміналом за допомогою функції безконтактної оплати NFC.

Так, 26 лютого 2024 о 10 год. 08 хв. у приміщенні магазину «35», котрий розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою мобільного телефону марки Xiaomi Redmi Note 11S 4G з використанням функції безконтактної оплати NFC, здійснив розрахунок з належної ОСОБА_8 банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 за дві пари кросівок, два жилети та два светри на загальну суму 3 334 грн, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свій єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 26 лютого 2024 о 10 год. 20 хв., перебуваючи у приміщенні «Аптека оптових цін 911», розташованої за адресою: вул. Шевченка, буд. 81, с-ще Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, за допомогою мобільного телефону марки Xiaomi Redmi Note 11S 4G з використанням функції безконтактної оплати NFC, здійснив розрахунок з належної ОСОБА_8 банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 за «Аскорбінка табл. зі смаком полуниці №10(12) Київський вітамінний завод» у сумі 9 грн. 20 коп. та на касі здійснив зняття грошових коштів у сумі 2 000 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, у цій частині, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинено в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження 14 листопада 2024 року між прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному об`єднаному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю його законного представника ОСОБА_7 та захисника - адвоката ОСОБА_6 , на підставі ст. 52, 468, 469, 470, 472-474 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, яка була долучена стороною обвинувачення до матеріалів даного кримінального провадження.

За змістом угоди, яка скріплена підписами сторін, підозрюваний беззастережно та повністю визнав свою винуватість в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання із урахуванням ст. 69, 70 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, і відповідно до ст. 59-1 КК України покладення обов`язку на ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення».

Суд зважає, що угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, і наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості і призначенні обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , за участю його законного представника ОСОБА_7 , свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, погоджується із визначеним в угоді покаранням, при цьому цілком розуміє, що наслідком укладення та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України, та обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та ст. 424 КПК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому вищезазначена угода була укладена ним добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Потерпіла ОСОБА_8 у підготовчому підтвердила факт відшкодування завданих їй обвинуваченим збитків та вказала на відсутності будь-яких заперечень щодо укладення угоди про визнання винуватості в даному провадженні.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією)

Як вбачається із положень ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні яких обвинувачується неповнолітній ОСОБА_5 , класифіковані, як кримінальний проступок та тяжкий злочин, відповідно, та є такими що не відносяться до категорії корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

На етапі судового розгляду судом було з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, судом враховано, що потерпіла особа не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого та надала згоду на затвердження угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченими, а також те, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

За таких обставин суд приходить до переконання про достатність підстав для її затвердження та винесення вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає обсягу вчинених ним кримінальних правопорушень та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а саме те, що: вчинення кримінальних правопорушень було здійснено неповнолітнім; ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні досудового розслідування щодо нього, зокрема те, що в ході досудового розслідування неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 вину визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував завданий збиток; участь неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , у Програмі відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення; характер і тяжкість підозри, зокрема те, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжкого злочину; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, що полягає у проведенні швидкого у стислі строки досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, реалізації державної політики щодо зменшення навантаження на систему правосуддя у кримінальних провадженнях; вказаними кримінальними правопорушеннями завдано майнову шкоду виключно потерпілій ОСОБА_8 , яка відшкодована в повному обсязі; надання потерпілою ОСОБА_8 письмової згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом?якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та участь у Програмі відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Судом враховано п. 42 Заключних зауважень Комітету ООН з прав дитини щодо об`єднаних п`ятого та шостого періодичних звітів України від 13.09.2022, яким на Україну покладено обов`язок привести свою систему правосуддя щодо дітей у повну відповідність з Конвенцією ООН про права дитини та іншими актуальними стандартами, у тому числі Керівними принципами Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей. Зобов`язано сприяти застосуванню до дітей, обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, несудових заходів і, де це можливо, призначенню покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як пробація або громадські роботи.

За змістом ст. 37 Конвенції ООН про права дитини, тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід. Згідно зі ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), заходи впливу повинні бути завжди співмірними не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, а й зі становищем і потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства.

У зв`язку з цим, з зважаючи на особу винного, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд прийшов до висновку, що всі обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні із застосуванням ст. 69, 70 КК України у виді пробаційного нагляду строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням була відшкодована ОСОБА_5 потерпілій особі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, та інші процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 314, 373-375, 468-469, 472, 474-476 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 листопада 2024 року між прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 з участю його законного представника ОСОБА_7 та захисника - адвоката ОСОБА_6 ,, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000272 від 27 лютого 2024 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 361 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки

На підставі ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення».

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Речові докази - три СД-Р диски, визнані речовими доказами за постановами слідчого від 26.04.2024 та 19.08.2024 зберігати в матеріалах судового провадження.

Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, його законному представнику, захиснику, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1