Справа № 487/5683/24
Провадження № 1-кс/487/6806/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000265 про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 до Заводського районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу .

В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000265 . У вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.07.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено 25.10.2024 строком до 23.12.2024.

Підставою для зміни запобіжного заходу є наявність нових обставин, які не були прийняти до уваги слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, це активне сприяння досудовому розслідуванню, фактичний стан здоров`я ОСОБА_4 , наявність на утриманні неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю, дані про особу підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, ряд хронічних захворювань: гіпертрофія стінки шлуночка, діастолічна дисфункція, регустритація клапанів, нефроптоз, збільшення розмірів, діабетична нефропатія, цукровий діабет.

Враховуючи викладене, захисник просить змінити запобіжний захід обраний підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, вважаючи що зазначений запобіжний захід у повній мірі забезпечить належне виконання підозрюваним покладених обов`язків передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час значно зменшились.

Встановити домашній арешт, захисник просить за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його представник підтримали клопотання, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор у судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду. Не заперечувала, що підозрюваний сприяє встановленню істини під час досудового розслідування.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, перебуває кримінальне провадження № 0000265 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст.369-2 КК України.

30.07.2024 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368 , ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; закінчений замах в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.07.2024 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі в розмірі 991 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 000 748 гривень, який продовжено ухвалою слідчого судді 25.10.2024 строком до 23.12.2024.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно із ч. 4 цієї статті таке клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У клопотанні захисник просить змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт, посилаючись на суттєве зменшення ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ст. 368-3 ч.4 КК України, перебуває під вартою з 31.07.2024.

Під час застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території; незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину ( справа «Мамедова проти Росії»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Корнійчук проти України" від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Відповідно наданих захисником медичних довідок, підозрюваний ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань, зокрема: гіпертрофія стінки шлуночка, діастолічна дисфункція, регустритація клапанів, нефроптоз, збільшення розмірів, діабетична нефропатія, цукровий діабет.

Крім того підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання.

Вищезазначені обставини, на стійке переконання слідчого судді, значно зменшують ризик переховування від органів досудового розслідування, та суду.

Крім того на даний час органом досудового розслідування не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На даний час, з урахуванням ненадання стороною обвинувачення доказів намагання підозрюваним вчинити дії направлені на перешкоджання розгляду кримінального провадження шляхом впливу на свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних також суттєво зменшений.

Крім того слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення, надає покази, що не заперечувалось прокурором у судовому засіданні.

Таким чином враховуючи дані про особу підозрюваного, наявність хронічних захворювань, міцних соціальних зв`язків, двох неповнолітніх дітей, відсутність судимостей, тривалість досудового розслідування, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та виходячи з положень ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання сторони захисту, та змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 193, 194, 196, 201, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000265 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був обраний згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.07.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 23.12.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з м.Херсона, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 23.12.2024 (включно).

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання і звільнити з-під варти .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.12.2024 о 15.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1