ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/462/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1930/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190,
ч.1 ст.125, ч.4 ст.186, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.396 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186, частиною 4 статті 187 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000035 від 13.01.2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каплунівка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого неповну - середню освіту, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: 02.07.2020 Харківським районним судом Харківської області за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07.10.2022 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області на невідбутий строк 1 місяць 26 днів, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186, частиною 4 статті 187 КК України та призначено йому покарання:

- за частиною 1 статті 125 КК України покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт;

- за частиною 2 статті 190 КК України покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 186 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 187 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з моменту його затримання, тобто з 13 квітня 2023 року.

Цим же вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області, українку, громадянку України, маючої середню освіту, не заміжню, не працюючу, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму, останній раз: 03.05.2023 Краснокутським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 125, частиною 1,4 статті 71 КК України до 3 років 15 днів позбавлення волі, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 396 КК України та призначено їй покарання за цим законом у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

З урахуванням ухвали Краснокутського районного суду Харківської області від 27.06.2024 остаточно призначено покарання на підставі частини 4 статті 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, згідно вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 03 травня 2023 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з моменту її затримання, тобто з 13 квітня 2023 року.

Згідно вироку 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався та безперервно діє по теперішній час, останнього разу 19.02.2023 відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023.

Встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим 02.07.2020 Харківським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 07.10.2022 на невідбутий строк 1 місяць 26 днів, за що судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, приблизно на початку січня 2023, у ОСОБА_9 , який перебував поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 в нічний час близько 01:00 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_12 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи мету незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, так як в той момент була коменданська година та достовірно знаючи, що він ніким помічений не буде, ОСОБА_9 проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , до якого мається вільний доступ через хвіртку, після чого шляхом вільного доступу через незачинені ворота, проник до гаражу, звідки викрав зварювальний апарат ТМ «KAISER» моделі MAG-195, що належить ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_9 покинув місце вчинення кримінального правопорушення - злочину, з викраденим майном, обернувши його в подальшому на свою користь і розпорядившись ним за власним розсудом, внаслідок чого завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 411 М на суму 3929 грн. 20 коп.

Крім того 12.01.2023 близько 13:00 ОСОБА_9 прийшов до раніше знайомого ОСОБА_13 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час спілкування з ОСОБА_13 та знаходячись у вищевказаному будинку у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) та останній, діючи умисно, повторно, протиправно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, користуючись довірою раніше йому знайомого ОСОБА_13 під надуманим приводом попрохав у останнього його мобільний телефон для нібито подальшого придбання, заздалегідь усвідомлюючи те, що не збирається сплачувати обговорені з потерпілим ОСОБА_13 грошові кошти. Потерпілий ОСОБА_13 довіряючи ОСОБА_9 не вагаючись віддав йому свій мобільний телефон «Nokia 105 ТА -1174 DS Black» без попередньої сплати обумовлених грошових коштів. Після нетривалого спілкування ОСОБА_9 покинув домоволодіння ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 та розпорядився вказаним майном у подальшому на власний розсуд.

Вищезазначеними злочинними діями ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_13 заподіяно матеріальну шкоду згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 410 М на суму 495 грн. 00 коп. Також встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався та безперервно діє по теперішній час, останнього разу 19.02.2023 відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023 продовжено до 20.05.2023.

Так 20 березня 2023 року близько 21:00 ОСОБА_9 перебував в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_14 .

Під час перебування у вищезазначеному будинку ОСОБА_9 побачив, що на столі в спальній кімнаті лежить мобільний телефон TM Sigma mobile X- style 31 Power imel 1: НОМЕР_1 , imel 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 та в цей час у останнього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення вищевказаного майна (грабіж).

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел ОСОБА_9 20.03.2023 близько 21:10, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно в умовах воєнного стану, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що ОСОБА_14 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та лежить на дивані в цій же кімнаті, усвідомлючи відкритий характер своїх протиправний дій, взяв до рук мобільний телефон TM Sigma mobile X-style 31 Power належний потерпілому, тим самим відкрито незаконно заволодів ним, після чого почав покидати приміщення будинку.

ОСОБА_14 , в свою чергу, бачучи як ОСОБА_9 незаконно та і відкрито заволодів його мобільним телефоном, почав робити останньому зауваження щодо припинення протиправної поведінки та повернення свого майна, однак ОСОБА_9 на вказане не звернув уваги та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, намагаючись довести вчинення злочину до кінця, тобто з метою отримання можливості розпорядитися викраденим, усвідомлюючи те, що його злочинні дії помічені потерпілим, діючи умисне протиправно, повторно, усвідомлюючи відкритість своїх дій продовжив їх здійснення та з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, покинувши приміщення будинку, таким чином довів свій злочинний умисел до кінця, після чого обернув майно потерпілого на свою користь і розпорядився ним за своїм розсудом, чим завдав ОСОБА_14 матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 431 М на суму 776 грн. 00 коп.

Крім того 23.03.2023 близько 17:00 ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вийшов на подвір`я до ОСОБА_15 , який повідомив, що приніс пенсію ОСОБА_16 , з якою на той час проживав ОСОБА_9 .

Під час спілкування з ОСОБА_15 у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживань довірою (шахрайство), та останній діючи умисно, повторно, протиправно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, та передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, користуючись довірою раніше йому знайомого ОСОБА_15 , повідомив, що ОСОБА_16 спить, тому він може передати їй грошові кошти пізніше, заздалегідь усвідомлюючи те, що оберне вказані грошові кошти на свою користь з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна.

ОСОБА_15 , довіряючи ОСОБА_9 , не вагаючись віддав належні ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 2520,00 грн., а ОСОБА_9 обернув їх на власну користь та розпорядився на власний розсуд.

Вищезазначеними злочинними діями ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_16 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2520 гривень.

Також встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався та безперервно діє по теперішній час, останнього разу 19.02.2023 відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023 продовжено до 20.05.2023.

Так 23 березня 2023 близько 23:00 ОСОБА_9 та ОСОБА_17 перебували в стані алкогольного сп`яніння та прямували від центру АДРЕСА_2 вищевказаного населеного пункту, де тимчасово мешкає ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_9 , під час руху по АДРЕСА_2 , проходячи повз будинок АДРЕСА_5 , у якому проживає раніше малознайомий йому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою заволодіння майном останнього, вирішив проникнути до його житла, де з застосуванням небезпечного для здоров`я ОСОБА_14 насильства, здійснити на нього розбійний напад та таким чином реалізувати свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вчинення особливо тяжкого злочину, про що повідомив ОСОБА_10 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел та маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 , поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я (розбій) за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, протиправно в умовах воєнного стану ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 через хвіртку зайшли на територію домоволодіння, де проживає ОСОБА_14 .

Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_14 . ОСОБА_10 підійшла до одного з вікон біля вхідних дверей будинку та почала стукати у вікно, тим самим викликати господаря, а ОСОБА_9 в свою чергу з метою подальшого розбійного нападу та протиправного заволодіння майном ОСОБА_14 сховався у темряві з іншого боку вхідних дверей будинку, таким чином, щоб його не було видно.

Почувши стук у вікно, ОСОБА_14 відчинив вхідні двері в будинок, після чого ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння майном ОСОБА_14 , будучи обізнаним про те, що останній проживає сам, є особою похилого віку, усвідомлюючи те, що він має фізичну перевагу у віці та фізичних даних над потерпілим, у зв`язку з чим у нього відсутні будь - які перешкоди для вчинення даного злочину, діючи умисно та протиправно стоячи у дверному проємі штовхнув ОСОБА_14 обома руками у груди, в результаті чого останній упав на підлогу в коридорі на спину, а ОСОБА_9 зайшов до вказаного приміщення будинку.

Знаходячись в коридорі будинку ОСОБА_9 , маючи значну фізичну перевагу над ОСОБА_14 , розуміючи, що воля останнього до супротиву буде ним подавлена, усвідомлюючи суспільно - небезпечний та протиправний характер своїх дій, бажаючи настання невідворотних та негативних наслідків, спрямованих на заволодіння майном ОСОБА_14 , із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я здійснив розбійний напад на нього.

Так, ОСОБА_9 перебуваючи у коридорі вказаного будинку з метою подавлення супротиву потерпілого, спрямованого на відвернення щодо нього злочину, зі значною силою став почергово наносити численні удари кулаками рук по голові та ногами по тулубу в область грудної клітини зліва, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/27-КК/23 при оцінці ступеню тяжкості не враховується, навколишньовушної гематоми справа, що згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/27-КК/23 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження відповідно П.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6; закритий перелом 4 ребра зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 12- 14/27-КК/23 кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження відповідно П.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6.

Після нанесення ОСОБА_9 вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_14 та подолання його супротиву, оскільки останній залишився лежати у приміщенні коридору, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету наживи за рахунок чужого майна, незаконно зайшли всередину будинку, де побачили електричну пилу VITALS EKZ224, чорно-червоного кольору, яка має шину з надписом GOODLUCK, вартістю 3885,16 грн. та бензопилу ТМ VITALS BKZ 4524 rm, professional, яка має шину з надписом Oregon, червоно-чорного кольору, вартістю 5336,10 грн., які ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 взяли до рук та покинули місце вчинення розбійного нападу, тим самим незаконно і заволоділи вищепереліченим майном, після чого обернули його на свою користь і розпорядились ним за своїм розсудом, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 431 М на загальну суму 9221 грн. 26 коп.

Крім того, ОСОБА_9 , 31.03.2023 близько 14:00 разом із ОСОБА_10 прийшов до будинку раніше йому знайомого ОСОБА_18 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , де вказані особи сумісно вживали алкогольні напої.

Під час розпиття алкоголю ОСОБА_18 словесно образив ОСОБА_10 , в результаті чого у ОСОБА_9 виник прямий умисел направлений на спричинення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 близько 19:00 цього ж дня підійшов до ОСОБА_18 , який сидів за столом на стільці і наніс йому 1 удар кулаком правої руки в область носу, 1 удар кулаком правої руки в область лівого ока та 1 удар кулаком лівої руки в область правого ока, від яких ОСОБА_18 упав зі стільця на підлогу, а ОСОБА_9 наніс ще 2 удари по обличчю ОСОБА_18 стопою правої ноги, коли останній лежав на підлозі на лівому боці.

В результаті вищевказаних умисних, протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_18 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, що відповідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/23- КК/22 від 04.04.2023 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження відповідно П.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6.

Не погодившись з вироком, обвинувачений ОСОБА_9 та прокурор у кримінальному провадженні подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким призначити покарання у відповідності із законодавством. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_9 мотивує тим, що не погоджується із кваліфікацією злочинів за частиною 4 статті 185, статтею 186, 187 КК України, у зв`язку із наявністю кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину в умовах воєнного стану. Вважає вирок суду незаконним, через невірну кваліфікацію діяння та суворість призначеного покарання. Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, постановити свій вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним та призначити йому покарання за частиною 1 статті 125 КК України покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт; за частиною 2 статті 190 КК України покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі; за частиною 4 статті 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за частиною 4 статті 186 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі; за частиною 4 статті 187 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Постановити свій вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною та призначити покарання за частиною 4 статті 187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що причетність ОСОБА_10 саме до вчинення розбійного нападу підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_14 , проведеними слідчими експериментами з підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які були досліджені судом, однак яким належна оцінка під час перекваліфікації дій ОСОБА_10 не надана. У вироку є посилання на досліджувані протоколи, однак будь-які відомості на спростування чи доведеність вини ОСОБА_10 , у рішенні суду відсутні. Суд не взяв ці докази до уваги, внаслідок чого дійшов хибних висновків щодо перекваліфікації дій ОСОБА_10 . Прокурор також зазначає, що при перекваліфікації діяння ОСОБА_10 суд не надав оцінки факту незаконного проникнення обвинуваченої до житла потерпілого. Звертає увагу на порушення під час призначення ОСОБА_10 остаточного покарання. Вказує, що мотивувальна частина вироку не містить мотивів зміни обвинувачення, мотивів неврахування окремих доказів, відсутнє формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_10 , яке визнане судом доведеним. Вирок не містить відомостей щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 396 КК України, яке на думку суду вчинила ОСОБА_10 . Поза увагою суду залишилась обставина, що обтяжує покарання, а саме рецидив кримінальних правопорушень. Крім того, судом недостатньо враховані дані про особу ОСОБА_9 , який вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, кількість вчинених ним кримінальних правопорушень, вчинених протягом 2 місяців перебування на волі, після умовно-дострокового звільнення. Прокурор також зауважує, що судом під час останнього слова обвинувачених, ставилися питання по обставинам справи, які вже судом були досліджені, в порушення вимог частини 3 статті 365 КПК України. Від захисників обвинувачених надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, думку його захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав позицію підзахисного, думку обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив вирок суду скасувати, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного. Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Згідно із статті 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, яка має здійснюватись судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. На думку колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги в повному обсязі не дотримані, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів. Зі змісту обвинувального акта, який був предметом розгляду у суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 (розбій), поєднаний із проникненням до житла та насильством, небезпечним для здоров`я ОСОБА_14 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Суд першої інстанції, викладаючи в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_9 , яке визнане судом доведеним, навів обставини кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, як вони викладені у обвинувальному акті, тобто вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Зокрема, виходячи з мотивувальної частини вироку, судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2023 близько 23:00 ОСОБА_9 та ОСОБА_17 перебували в стані алкогольного сп`яніння та прямували від центру АДРЕСА_2 вищевказаного населеного пункту, де тимчасово мешкає ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , під час руху по АДРЕСА_2 , проходячи повз будинок АДРЕСА_5 , у якому проживає раніше малознайомий йому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою заволодіння майном останнього, вирішив проникнути до його житла, де з застосуванням небезпечного для здоров`я ОСОБА_14 насильства, здійснити на нього розбійний напад та таким чином реалізувати свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вчинення особливо тяжкого злочину, про що повідомив ОСОБА_10 .

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел та маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 , поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я (розбій) за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, протиправно в умовах воєнного стану ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 через хвіртку зайшли на територію домоволодіння, де проживає ОСОБА_14 . Судом першої інстанції зазначено, що після нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 та подолання його супротиву, оскільки останній залишився лежати у приміщенні коридору, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету наживи за рахунок чужого майна, незаконно зайшли всередину будинку, де побачили електричну пилу VITALS EKZ224, чорно-червоного кольору, яка має шину з надписом GOODLUCK, вартістю 3885,16 грн. та бензопилу ТМ VITALS BKZ 4524 rm, professional, яка має шину з надписом Oregon, червоно-чорного кольору, вартістю 5336,10 грн., які ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 взяли до рук та покинули місце вчинення розбійного нападу, тим самим незаконно і заволоділи вищепереліченим майном, після чого обернули його на свою користь і розпорядились ним за своїм розсудом, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 431 М на загальну суму 9221 грн. 26 коп.

Таким чином, обставини вказаної події суд викладає у вироку як такі, що вчинені ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб. Разом з тим, дослідивши докази, суд першої інстанції вважав, що зібрані органом досудового розслідування докази за обвинуваченням ОСОБА_10 за частиною 4 статті 187 КК України є недостатніми для підтвердження факту вчинення нею саме цього кримінального правопорушення та перекваліфікував дії обвинуваченої на частину 1 статті 396 КК України. Дійшовши висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, суд першої інстанції не змінив формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним щодо ОСОБА_9 за частиною 4 статті 187 КК України, не виключив зі змісту обвинувачення кваліфікуючу ознаку - за попередньою змовою групою осіб, чим допустив істотні суперечності у вироку. У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду всупереч статті 374 КПК України не містить точного викладу обвинувачення, за яке ОСОБА_9 засуджено, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке вплинуло на правильність судового рішення та яке може бути усунуте тільки його скасуванням та призначенням нового розгляду. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що кваліфікуючи дії обвинуваченої ОСОБА_10 за частиною 1 статті 396 КК України, суд першої інстанції посилався на показання потерпілого ОСОБА_14 , який у судовому засіданні, повідомив, що обвинувачена ОСОБА_10 не завдавала йому жодних тілесних ушкоджень, а навпаки прохала обвинуваченого ОСОБА_9 припинити його побиття. Також повідомив, що він особисто не бачив, хто саме з обвинувачених здійснив кражідку його майна. Разом з цим, вказав, що він претензій до обвинуваченої ОСОБА_10 не має та вважає її жертвою обставин. Згідно протоколу слідчого експерименту від 12.04.2023, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_14 , останній повідомив, що 23.03.2023 приблизно о 22 годині він відпочивав, в цей час почув, що хтось стукає у вікно. Відразу встав, підійшов, але у вікні нікого не було видно. Після цього, він пішов у коридор, де у вікні побачив невідому дівчину та відразу запитав «хто там», у відповідь почув «свої». Після цього ОСОБА_14 відчинив двері та побачив ОСОБА_9 , який одразу штовхнув його обома руками в груди, від чого потерпілий впав на підлогу на спину. ОСОБА_9 наносив удари, в той час ОСОБА_10 сказала, що досить. Коли ОСОБА_9 припинив наносити тілесні ушкодження, то він разом з ОСОБА_10 зайшли до будинку, де відразу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взяли до рук бензопилу та електропилу, і пішли з будинку. Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання від 11.04.2023 та фототаблиці до нього, ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_10 , яка разом із ОСОБА_9 вчинили відносно нього розбійний напад. Суд посилаючись у вироку на зазначені протоколи слідчих дій не надав їм оцінку поряд з показаннями потерпілого ОСОБА_19 , які він надав у суді першої інстанції та які для суду стали визначальними при ухваленні вироку, у зв`язку із чим належним чином не спростував версію сторони обвинувачення щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за епізодом від 23.03.2023. Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції у вироку не наведено мотивів, з яких суд не врахував зміст протоколу пред`явлення для впізнання від 11.04.2023 та фототаблиці до нього, протоколу слідчого експерименту від 12.04.2023, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_14 , та віддав перевагу показанням потерпілого, наданим ним суду першої інстанції, зміст яких відрізняється від тих, що зазначені у протоколі слідчого експерименту від 12.04.2023. Тобто, судом першої інстанції не надано обґрунтованої оцінки змісту доказів, про які зазначається у вироку, що вказує на наявність істотних протиріч між висновками суду першої інстанції та фактичними обставинами. Суд апеляційної інстанції зауважує, що встановлення обставин події, що мала місце 23.03.2023 щодо потерпілого ОСОБА_14 , а саме послідовність дій обвинувачених, де перебував в цей момент потерпілий ОСОБА_14 , має важливе значення для правильної кваліфікації дій обвинувачених.

Встановлені порушення, згідно вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 409 КПК України, є безумовною підставою для скасування оскаржуваного обвинувального вироку.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок чи ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції, відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 409 КПК України, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону відповідно до частини 1 статті 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що допущенні судом першої інстанції порушення у відповідності до статті 412 КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, як того вимагає стаття 370 цього ж Кодексу, а відтак такими, які згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 409, статті 411, 415 КПК України є правовою підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення та перевірити доводи сторін.

Інші доводи сторони обвинувачення, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення в обсязі, висунутому органом досудового розслідування, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, а також апеляційні доводи обвинуваченого та прокурора щодо правильності призначеного покарання, мають бути враховані та перевірені судом першої інстанції під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, а тому апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначені в цій ухвалі, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення, виклавши в ньому те обвинувачення, яке в повній мірі відображає форму вини, мотив, спосіб вчинення та наслідки злочину.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

За вироком суду обвинуваченим продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Нормами статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за пред`явленим обвинуваченням, з урахуванням змісту пред`явленого обвинувачення, даних, що характеризують обвинувачених, наявності ризиків, які передбачені статтею 177 КПК України, зокрема можливого переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції вважає, що обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18 січня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 407, 409, 411, 412,415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково. Вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2025 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: