г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5376/23
Номер провадження 1-в/213/158/24
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 14, подання начальника Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про приведення вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог закону,-

В С Т А Н О В И В:

Вищезазначене подання надійшло до суду 09.09.2024 року.

В обґрунтування подання зазначено, що відповідно до положення ст.51 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого не перевищує 2684 грн. (у 2023 році). Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Згідно з вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та згідно зі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням тривалістю 3 роки. Згідно з вироком суду вартість вкраденого ОСОБА_5 майна складає 659,16 гривень, що, враховуючи викладені вище норми законодавства України, виключає (скасовує) кримінальну відповідальність за ст.185 КК України. Тому просить вирішити питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону.

В судове засідання представник органу пробації та засуджений не з`явились, про місце та час розгляду подання повідомлені належним чином. Їх неприбуття, у відповідності до ч.4 ст.539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення подання та звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком суду за ч.4 ст.185 КК України. Проте, оскільки вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_5 було визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року на підставі ст.ст.70 ч.4, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року більш суворим за вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі та згідно зі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням тривалістю 3 роки, його слід вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідальність, за яке не усунена.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та згідно зі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням тривалістю 3 роки.

Вирок набрав законної сили 16 лютого 2024 року.

Засуджений з 21.02.2024 перебуває на обліку в Інгулецькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року (далі - Закон України № 3886-IX), відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом вироку ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, на суму 659,16 грн. Дата вчинення кримінального правопорушення - 04 жовтня 2023 року.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так, пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 2684 грн.

Отже, для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень неоподатковуваний мінімум у 2023 році складав 1342 грн. (2684 / 2 = 1342).

Таким чином, починаючи з 09.08.2024 року майновим критерієм відмежування дрібного викрадення чужого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, від викрадення чужого майна як кримінального правопорушення, є два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що для діянь, вчинених у 2023 році, становив 2684 грн. (1342 х 2 = 2684).

Як зазначено вище, вартість викраденого ОСОБА_5 майна - 659,16 грн., що становить суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.).

За таких обставин, вчинене ним діяння, після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ, підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_5 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого він підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК.

При цьому, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

19 квітня 2024 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлена ухвала про задоволення подання Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській областіпро вирішення питання про порядок застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_5 та на підставі ст.ст.70 ч.4, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року більш суворим за вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного за вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, і вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .