КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/2139/2024 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2022 у кримінальному провадженні №0000984,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2022

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 02 листопада 2021 року.

Стягнуто з ПрАТ «ОСК Княжа ВІГ» на користь ОСОБА_10 72 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 02.11.2021 близько о 14 год. 59 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по третій смузі проїзної частини проспекту Палладіна у м. Києві (з п`яти наявних у його напрямку), наближаючись до регульованого перехрестя з вул. Берковецькою, зі швидкістю 72 км/год. +/- 2.37 км/год., яка перевищувала максимально дозволену швидкість на даній ділянці 50 км/год.

У свою чергу, попереду зазначеного автомобіля, на проїзній частині проспекту Палладіна, перед перехрестям з вул. Берковецькою, на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофору, зупинились попутні автомобілі марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , який розташувався у межах першої (крайньої правої) смуги та автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», д.н.з. НОМЕР_3 , який розташовувався у межах четвертої смуги руху.

У цей час, пішохід ОСОБА_13 (серед інших пішоходів) розпочав перетин проїзної частини просп. Палладіна, на зелений (дозволяючий рух пішоходів) сигнал світлофору, рухаючись по регульованому пішохідному переходу, позначеному інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 та відповідною дорожньою розміткою ПДР України, наближаючись справа до смуги руху автомобіля марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім цього, проїзну частину проспекту Палладіна у м. Києві, поза межами регульованого пішохідного переходу, розпочав перетинати велосипедист ОСОБА_14 , який рухався на велосипеді, справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 .

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, підпункту «е» п. 8.7.3, п.п. 8.10, 12.4 та 1.12 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України, які виявились у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керуючи автомобілем марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Палладіна у м. Києві, зі швидкістю 72 км/год. +/- 2.37 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити увімкнення червоного (забороняючого рух у його напрямку) сигналу світлофору та зупинити керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» ПДР України, а також усвідомити, що він наближається до регульованого пішохідного переходу, на якому увімкнений зелений (дозволяючий рух пішоходів) сигнал та на якому перебувають пішоходи, спостерігаючи, як у першій та четвертій попутних смугах руху, попереду нього, зупинились вищевказані автомобілі, відволікся від керування транспортним засобом, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, внаслідок чого, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадянам, виїхав на регульований пішохідний перехід, де навпроти буд. АДРЕСА_3 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , після чого продовжуючи рух та виїхав за межі регульованого пішохідного переходу, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_15 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень помер у кареті швидкої медичної допомоги, а ОСОБА_13 від спричинених тілесних ушкоджень, 03.11.2021, помер під час стаціонарного лікування у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Смерть ОСОБА_14 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток черепа з крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку та з розвитком набряку-набухання головного мозку, а смерть ОСОБА_13 настала від переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів і розвитком шоку. На це вказують: забита рана у правій тiм`янiй дiлянцi голови, садно та синець на рiвнi лiвого тазо-стегнового суглобу, синець у лівій поперековій ділянцi, садна на нижніх кінцівках, крововилив в м`які тканини голови, перелом кісток склепіння черепу, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку, переломи ребер 2-5 по середньо-ключичній лiнii зліва, 3-6 ребер по задньо-пахвовiй лiнii та 7-12 по лопатковiй лiнii злів, крововилив під плевру легень в області кореня лівої легені, «шокові нирки», набряк легень та головного мозку.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2022 в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та просить призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що апелянт посилається на те, що визнаючи його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та, призначаючи покарання у межах санкції вказаної статті, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння досудовому розслідуванню, молодий вік обвинуваченого; відсутність негативних характеристик щодо його особи; офіційне працевлаштування, перше притягнення до кримінальної відповідальності; відсутність обставин, що обтяжують покарання, на утриманні має матір з інвалідністю, яка потребує його допомоги. Також вказує на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди не перебував в алкогольному чи наркотичному сп`янінні, рухався з невеликою швидкістю, а також вважає, що не враховано думку потерпілих щодо призначення покарання.

На думку апелянта, позитивні дані про його особу, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, у своїй сукупності в достатній мірі впливають на зниження суспільної небезпечності особи обвинуваченого, а так само істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і дають підстави для призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України, але не надто суворе, зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого задоволено частково, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року змінено в частині призначеного покарання, пом`якшено призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі. У решті вирок залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2023 року касаційну скаргу прокурора ОСОБА_16 задоволено частково; ухвалу Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Своє рішення суд мотивував тим, що всупереч вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України, не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керування, яке є невід`ємною частиною покарання. Таким чином, суд апеляційної інстанції, пом`якшуючи ОСОБА_8 покарання, неправильно застосував Закон про кримінальну відповідальність.

Потерпілий ОСОБА_17 , повідомлений про день та час розгляду справи, до апеляційної інстанції не з`явився, заяв чи клопотань від нього не надходило, що, за умови його належного повідомлення, не перешкоджає перегляду вироку в апеляційному порядку у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційно скарги; обвинуваченого, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину; наслідки злочину - смерть двох осіб; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює у сфері надання послуг з перевезення меблів, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не одружений; його відношення до вчиненого, що полягає у критичній оцінці своєї протиправної поведінки; те, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, що негативно характеризує обвинуваченого; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим; відсутність обставин, що обтяжують покарання, - та призначив основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість років) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також суд, враховуючи наведене, дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.

Разом з тим, керуючись принципом індивідуалізації покарання, - колегія суддів, ураховуючи, що дане кримінальне правопорушення вчинено з необережності, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, а також інші обставини справи, встановлені судом, позицію потерпілої сторони, яка не заперечувала проти зменшення розміру призначеного обвинуваченому покарання, вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень буде мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 3 ст. 286 КК України,з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

При цьому, колегія суддів, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, наслідки вчиненого правопорушення - смерть двох осіб, не вбачає підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає, що правові підстави, передбачені ст. 75 КК України, для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, відсутні, що узгоджується із позицією Верховного Суду у даній справі.

Також слід зазначити, що призначення покарання за вчинення тяжкого злочину із застосуванням ст. 75 КК України може створювати у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що за наслідками апеляційного перегляду апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 - зміні в частині призначеного покарання: пом`якшити ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі до мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286 КК України - п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, а в іншій частині вирок залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2022 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити основне покарання, визначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання, тобто з 02 листопада 2021 року.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ______________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3