УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001398, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023,

установив:

29.10.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 103184) клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001398, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001398 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 зазначає про таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою та який надає права, використання завідомо підробленого документу та заволодіння шляхом обману правом на чуже майно (шахрайство), а саме квартиру АДРЕСА_1 , підшукав та залучив невстановлену досудовим розслідуванням особу якій передав відомості щодо особистих анкетних даних та даних ОСОБА_5 , а саме: копії документів, що засвідчують її особу (копію паспорту громадянина України, копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків та копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), для подальшого використання її особистих даних під час підроблення офіційного документу - заповіту від імені ОСОБА_5 на свою користь.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи копії вище зазначених документів, наданих ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, виготовила шляхом підроблення офіційний документ, який видається та посвідчується нотаріусом, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме заповіт, зареєстрований 19.02.2018 в реєстрі за № 57, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , до якого внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_5 на випадок її смерті нібито заповідає все належне їй майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 05.07.2023 змінив прізвище на ОСОБА_8 .

Крім того, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 21.09.2021, з метою виготовлення завідомо підроблених офіційних документів та їх подальшого використання у заволодінні правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах підробила офіційний документ, а саме лікарське свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 , видане нібито патологоанатомом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , яким констатовано смерть ОСОБА_5 та відповідно до змісту якого причиною смерті останньої є нібито рак яєчника, для подальшого використання зазначеного лікарського свідоцтва про смерть у своїй злочинній діяльності.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.09.2021 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_2 із завідомо підробленим лікарським свідоцтвом про смерть № 789 від 21.09.2021 на ім`я нібито померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі чого 22.09.2021 отримала свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.09.2021, яке у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці передала ОСОБА_4 з метою використання останнім у своїй злочинній діяльності.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання права на чуже майно (шахрайство), маючи у своєму розпорядженні документ, який не відповідає дійсності, а саме свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.09.2021, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 нібито померла 21.09.2021 року та підроблений документ, а саме заповіт нібито від імені ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 19.02.2018 за реєстраційним номером № 57, з корисливих мотивів, 14.07.2022 року звернувся до Шостої київської державної нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 із заявою про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_5 за заповітом, подавши при цьому державному нотаріусу Шостої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 вищевказані документи, а саме свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.09.2021, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 нібито померла 21.09.2021 року та підроблений документ, а саме заповіт нібито від імені ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 19.02.2018 за реєстраційним номером № 57. На підставі вказаних документів, державний нотаріус Шостої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 , будучи введеною в оману ОСОБА_4 та не будучи обізнаною про те, що ОСОБА_5 не померла та не складала заповіт на користь ОСОБА_4 , відкрила спадкову справу № 231/2022 від 14.07.2022, внаслідок чого ОСОБА_4 повинен був отримати право на майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_4 вартістю 2 656 900 гривень. Однак, на вимогу державного нотаріуса ОСОБА_10 не надав до Шостої київської державної нотаріальної контори правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_5 та не запросив запити в Бюро технічної інвентаризації щодо розшуку майна яке належить ОСОБА_5 , які були необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину - квартиру АДРЕСА_5 , тобто ОСОБА_4 вчинив всі дії, які вважав необхідними, але з причин відсутності вказаних документів не довів кримінальне правопорушення до кінця.

Так за результатами досудового розслідування 22.07.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29.02.2024 у справі № 761/7551/24 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Однак, прокурор у клопотанні зазанчає, що на цей час підозрюваний ОСОБА_4 продовжує користуватись майном потерпілої, а саме проживає у квартирі АДРЕСА_1 , та таким чином продовжує позбавляти потерпілу її права на проживання у її квартирі.

Прокурор у клопотанні зазначає, що відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-24/27638-ПЧ від 02.07.2024 «рукописні написи та підпис в заповіті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2018 зареєстрованого в реєстрі № 57 виконані не ОСОБА_5 », тобто заповіт, який був наданий підозрюваним до Шостої київської державної нотаріальної контори № 6 та на підставі якого відкрито спадкову справу № 231/2022 та відповідно до якої у підозрюваного виникло право користування майном потерпілої, а саме квартирою АДРЕСА_6 , є підробленим документом.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2024 задоволено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 та змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді застави у вигляді 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, незважаючи на те, що запобіжний захід відносно підозрюваного змінено, останній продовжує проживати в квартирі потерпілої.

Під час додаткового допиту 15.10.2024 року потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що позбавлена можливості користуватись належним їй нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 у зазначеному житловому приміщенні та змушена проживати у знайомих.

Таким чином, з метою недопущення подальшого незаконного використання власності ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 , та з метою запобігання порушення її прав, на думку прокурора, вбачається нагальна необхідність, на час проведення досудового розслідування цього кримінального провадження, у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, такого як арешт майна у вигляді заборони користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , будь-яким особам, окрім власниці майна - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 29.10.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 30.10.2024 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання прокурор Київської міської прокуратури не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Однак, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що клопотання про арешт майна підтримує та просить задовольнити.

Власник майна також у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання прокурора, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001398, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Київської міської прокуратури.

22.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який просить прокурор у клопотанні.

Слідчий суддя також приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання порушення прав ОСОБА_5 та недопущення подальшого незаконного використання квартири, яка є предметом досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту у вигляді заборони користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , будь-яким особам, окрім власниці майна - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено. Таке втручання у право власності на цій стадії досудового розслідування забезпечить дієвість кримінального провадження та збереження доказів.

Керуючись статтями 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001398, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 у вигляді заборони користування зазначеним житловим приміщенням будь-яким особам, окрім власника майна - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_11