УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого,

у кримінальному провадженні №0002989,

встановив:

22.11.2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого, також зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 25 вересня 2024 року, близько 13 год. 39 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , прийняв рішення про таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Тоді ж, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», та який продовжено згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №469/2024 від 23.07.2024 р., затвердженого Законом України №3198-ІХ від 23.07.2024 р., строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 р., строком на 90 діб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до одного з вікон будинку АДРЕСА_3 , після чого, скориставшись невстановленим підручним предметом, віджав останнє, та проник до приміщення вказаного будинку. В подальшому, перебуваючи у вищевказаному будинку, ОСОБА_6 , передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, діючи умисно, таємно, з приміщення будинку повторно викрав: 4000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів, що, станом на 25.09.2024, згідно з курсом НБУ становило 165497 грн. 60 коп., 500 Євро, купюрами номіналом по 50 та 20 Євро, що станом на 25.09.2024, згідно з курсом НБУ становило 23020 грн. 70 коп.; золоту обручку 585 проби, загальною вагою 2,5 г., вартістю 5007 грн. 62 коп.; пару золотих сережок 585 проби, загальною вагою 3 г., вартістю 6009 грн. 15 коп.; пару золотих сережок 585 проби, оздоблених фіанітом, загальною вагою 2 г, вартістю 4006 грн. 10 коп.; обручку з білого золота, 585 проби, загальною вагою 3 г., вартістю 6009 грн. 15 коп.; золоту обручку 585, загальною вагою 1,2 г., вартістю 2403 грн. 66 коп.; золотий ланцюжок 585 проби, загальною вагою 7,5 г, вартістю 15022 грн. 87 коп.; золоту булавку 585 проби, загальною вагою 0,8 г., вартістю 1602 грн. 44 коп.; золоту брошку 750 проби, загальною вагою 4 г., вартістю 10272 грн. 04 коп.; пару золотих сережок 750 проби, загальною вагою 2,5 г., вартістю 6420 грн. 02 коп.; золотий хрестик 750 проби, з діамантами, загальною вагою 0,9 г., вартістю 120000 грн.; золотий ланцюжок 585 проби, загальною вагою 1 г., вартістю 2003 грн. 05 коп.; залишки золотих виробів 585 проби, загальною вагою 1,5 г., вартістю 3004 грн. 57 коп.; золоту каблучку 585 проби, загальною вагою 2 г., вартістю 4006 грн. 10 коп.; пару золотих сережок 585 проби, загальною вагою 2 г., вартістю 4006 грн. 10 коп.; золоту обручку 585 проби, загальною вагою 1,5 г., вартістю 3004 грн. 57 коп.; золоту обручку 585 проби, вартістю 3004 грн. 57 коп.; обручку з білого золота 585 проби, з фіанітами, загальною вагою 1 г., вартістю 2003 грн. 05 коп.; обручку з білого золота 585 проби, з фіанітами, загальною вагою 1 г., вартістю 2003 грн. 05 коп.; золотий корпус до годинника 750 проби, загальною вагою 3,5 г, вартістю 8988 грн. 03 коп.; срібний браслет «Pandora», із застібкою у вигляді «SpiderMan», вартістю 4200 грн.; мобільний телефон марки «Samsung А7», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 4000 гривень; ноутбук марки «Lenovo Z570», чорного кольору, серійний номер НОМЕР_4 , вартістю 6500 гривень; Smart-годинник, сірого кольору, із сірим ремінцем, серійний номер CY4TLCXJF4, вартістю 2000 гривень; фотоапарат марки «Canon» моделі «D450», вартістю 8000 гривень; об`єктив до фотоапарату «Canon» моделі «D450», вартістю 4500 гривень; спалах до фотоапарату марки «Canon», вартістю 8000 гривень; «PowerBank», чорного кольору, потужністю 30000 mAh, вартістю 1200 гривень; навушники «Apple EarPods», вартістю 1000 гривень; жорсткий диск, об`ємом 320 Gb, вартістю 700 гривень, після чого, утримуючи викрадене майно при собі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними умисними протиправними діями, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди, на загальну суму 437394 гривень 40 копійок.

22 листопада 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, задля уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, та визначити заставу, в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застосування до ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження №0002989, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Хмельницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002989 від 26.09.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

22.11.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, вказаний злочин класифікується як тяжкий.

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.09.2024 р.; протокол огляду місця події від 25.09.2024 р.; висновки експерта №СЕ-19/123-24/11785-Д від 30.09.2024 р., №СЕ-19/123-24/11784-Д від 30.09.2024 р., №СЕ-19/123-24/13646-Д від 21.11.2024 р., №СЕ-19/123-24/12049-ТР від 07.10.2024 р.; протоколи допиту потерпілої ОСОБА_7 від 26.09.2024 р. та від 23.10.2024 р.; протоколи огляду документу від 29.10.2024 р. та 05.11.2024 р.; протокол огляду предмету від 14.11.2024 р.; протоколи допиту свідків ОСОБА_8 від 09.10.2024 р., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 22.11.2024 р.; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.10.2024 р.; протокол обшуку від 22.11.2024 р.; протоколом проведення обшуку від 22.11.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання, беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки, у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час свідки та потерпіла судом не допитані, а тому, існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме, спочатку, на стадії досудового розслідування, свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не в праві обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та дані, які характеризують його особу, зокрема те, що він є раніше неодноразово судимою особою, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, має постійне місце проживання, родину, зокрема й дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, та матір - інваліда 2 групи, також, ОСОБА_6 є військовослужбовцем, проте, незважаючи на встановлення відносно нього адміністративного нагляду, самовільно залишив місце служби, зі слів підозрюваного, він неофіційно працював вантажником, однак, через нещодавно отримані, під час дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 травми, він є тимчасово непрацездатним та хворіє. Проте, наведені обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину таємного викрадення чужого майна, що становить підвищену суспільну небезпечність.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у нього родини, грошового забезпечення від періодичних заробітків, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий, найсуворіший запобіжний захід, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе впливати на свідків та потерпілу, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку або ж через третіх осіб, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застосування застави, як основного запобіжного заходу, на даному, початковому, етапі досудового розслідування, теж неможливе, оскільки при застосуванні такого запобіжного заходу, можливість його виконання відтермінована у часі, за який підозрюваний ОСОБА_6 , не ризикуючи втратити заставу, матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу, переховуватись від органу досудового розслідування чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

Враховуючи характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту.

Також, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , оскільки доказів неможливості утримання підозрюваного під вартою, стороною захисту не надано.

Окрім того, існує Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності, керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я. Тому, будь-яких перешкод для проходження лікування ОСОБА_6 , у разі наявності такої потреби, під час перебування його під вартою, не встановлено.

Також, не встановлено даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 20.01.2025 року включно.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні.

Визначаючи, на підставі ч.3 ст.183 КПК України, розмір застави, вважаю, що застава, в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., підозрюваний ОСОБА_6 буде зобов`язаний прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також, на нього будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

Застава, визначена не у максимальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_6 та його родини, крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 20 січня 2025 року включно.

Визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 20 січня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя