Справа № 504/3979/24
Номер провадження 1-кп/504/690/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду в с-щі Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000200 від 11.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, яке відбуте 18.07.2023 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому правовий режим воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і на підставі Указу Президента України від 23 липня 2024 року №469-2024 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, судимість у якого не знята та у встановленому законному порядку не погашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий майновий злочин, за наступних обставин.

10 серпня 2024 року близько 14:00 години, під час перебування в палаті №2 хірургічного відділення КНП «Доброславської БЛІЛ», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, повторно, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого незаконного збагачення, будучи впевненим, що сторонні особи не усвідомлюють злочинного характеру його дій, шляхом вільного доступу, таємно викрав з тумбочки, яка розташована біля ліжка, на якому перебував під час свого лікування ОСОБА_5 майно, а саме: чоловічу сорочку в клітинку синьо-білого кольору, у внутрішній кишені якої знаходилось пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого та грошові кошти у сумі 4850 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину у невідомому напрямку, разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4850 гривень.

Також, 11 серпня 2024 року близько 23:00 години, перебуваючи на березі Тилігульського лиману, що в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, вчинену в умовах воєнного стану, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи та власник майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з літньої бесідки, яка розташована на березі Тилігульського лиману, що в межах населеного пункту АДРЕСА_1 мобільний телефон марки «Realme С67», який знаходився у прозорому чохлі вартістю 8299 гривень та в середині чохла були грошові кошти у сумі 1000 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину у невідомому напрямку, разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 9299 гривень.

В судовому засіданні, обвинувачений свою вину у вчиненні вищевказаного діяння, визнав повністю, щиро розкаявся, надав показання, які відповідають встановленим стороною обвинувачення обставинам, вказав, що дійсно він в період та час, а також у місцях, які вказані в обвинувальному акті, маючи непогашену судимість за вчинення крадіжки, повторно здійснив крадіжки в умовах воєнного стану, а саме перебуваючи в лікарні, викрав у ОСОБА_5 , сорочку де знаходились грошові кошти, які потерпілому були повернуті. Також, він викрав з літньої бесідки, яка розташована на березі Тилігульського лиману, мобільний телефон марки «Realme С67», який знаходився у прозорому чохлі вартістю 8299 гривень, в середині чохла були грошові кошти у сумі 1000 гривень. Обвинувачений вказав, що з потерпілими він примирився, усі речі, які були викрадені, потерпілим повернуті. Обвинувачений просив, суворо не карати вказав, що його цивільна дружина є вагітною та найближчим часом він повинен стати батьком. Також, обвинувачений зазначив, що має намір мобілізуватися. В ході судових дебатів обвинувачений повідомив, що його цивільна дружина народила, до суду він не з`являвся, тому, що його затримували працівники ТЦК

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, матеріальних претензій до обвинуваченого вони не мають. Щодо виду та строку покарання покладаються на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив 2 тотожних злочини, що передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, а тому є правильною кваліфікація його дій за всіма епізодами крадіжок, що вчинені повторно, в умовах воєнного стану, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують. Даного висновку дотримується і ККС ВС у постанові від 22 травня 2018 р. справі № 187/1354/15.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за двома епізодами.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином. При цьому, викрадене майно повернуто потерпілим, які не мають до обвинуваченого будь-яких претензій, на застосуванні суворого покарання не наполягають. ОСОБА_4 вчинено два тотожні кримінальні правопорушення.

Суд враховує, що ОСОБА_4 є громадянином України, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, не працює, неодружений, доказів наявності на утриманні дітей суду не надав. Відповідно до доповіді органу пробації, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі становить високу небезпеку для суспільства.

Суд враховує думку прокурора, який вважав за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Обставиною, яка передбачена ст. 66 КК України та пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та які обтяжують покарання обвинуваченого судом рецидив вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів, пом`якшуючу обставину, обтяжуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора та потерпілих, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, будучи засудженим Вінницьким міським судом Вінницької області, вирок від 09.06.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Судимість за цим вироком не знята та у встановленому законному порядку не погашена. При цьому, злочини вчинено через невеликий проміжок часу після звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі. Суд враховує, що за даними вимоги, щодо обставин притягнення до кримінальної відповідальності, починаючи з 2000 року ОСОБА_4 вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення вперто ставати не бажає, становить високу небезпеку для суспільства, а тому на переконання суду його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому застосування дії ст. 75 КК України є недоцільним.

До набрання вироком законної сили, прокурор просив суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, визначивши ризиками його поза процесуальної поведінки переховування від суду. Обвинувачений не заперечував, щодо задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість ризику поза процесуальної поведінки обвинуваченого, що може полягати в ухиленні від суду, з метою уникнути відбуття покарання, поведінку обвинуваченого під час розгляду обвинувального акту, який кілька разів, не з`явивився в судові засідання, без поважних причин, відсутність у нього досить стійких соціальних зв`язків, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, в певний період доби, з покладенням відповідних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) та 2 (два) місяці.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної вили.

Запобіжний захід, до набрання вироком суду законної сили, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрати у виді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків: - в період з 23.00 годин до 05.00 годин наступного дня перебувати за адресою: АДРЕСА_2 ; - прибувати на виклики суду; - повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання, несення військової служби; - здати на зберігання до Головного управління ДМС в Одеській області вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Речові докази: коробку від мобільного телефону «Realme С67»та чек щодо покупки вказаного мобільного телефону повернути потерпілій ОСОБА_6 , сорочку в клітинку синьо-сірого кольору та посвідчення УМВС України на ім`я ОСОБА_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1