КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7057/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 182 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon», за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2024 року частково задоволеноклопотання слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.12.2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Мотивуючи апеляційні вимоги прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2024 року є незаконною та необґрунтованою, постановленою з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт звертає увагу суду, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки він неодноразово перетинав державний кордон України. Крім того, на даний час не встановлено всіх речей та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_8 , перебуваючи не під вартою може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи.

Разом з тим, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, і відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюють у вчиненні злочинів, зокрема, передбачених ст. 111-2 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити в повному обсязі, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення і просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів, наданих до апеляційного суду вбачається, що слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000350 від 19.04.2024 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що за вказаних вище обставин громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з травня 2014 року по травень 2020 року де-юре являвся засновником та керівником «Общества с ограниченой ответственностью» (далі - ООО) «ОСНОВА», а в подальшому з травня 2020 року по т.ч. керівником ООО «ОСНОВА» де-факто, що спеціалізується на виробництві та дистрибуції металопластикових вікон, дверей, аксесуарів до них, металевих дверей, алюмінієвих дверей та вікон, їх конструкцій, засклення балконів та лоджій, відливів, підвіконь, жалюзів воріт, хвірток, павільйонів для басейнів.

Так, 14.05.2014 громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрував ООО «ОСНОВА» відповідно до російського законодавства на тимчасово окупованій території АР «Крим», за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши присвоєний «основной государственный регистрационный номер» (далі - ОГРН) - 357 та «идентификационный номер налогоплательщика» (далі - ИНН) - . «Генеральним директором» ООО «ОСНОВА» з 14.05.2014 був громадянин України ОСОБА_11 .

Відповідно до рішення №1 єдиного засновника ООО «ОСНОВА» від 30.04.2014 затверджений «Устав общества с ограниченой ответственностью «ОСНОВА»». Згідно з розділом №10 - «Единоличный исполнительный орган», єдиним виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво діяльністю товариства, являється генеральний директор, до компетенції якого відносяться всі питання керівництва діяльністю товариства, зокрема генеральний директор товариства виконує наступні функції: представляє інтереси товариства в рф та за її межами, самостійно в межах компетенції заключає договори від імені товариства, розпоряджається власністю товариства для забезпечення його поточної діяльності, видає довіреності на право представництва від імені товариства, заключає трудові договори зі співробітниками товариства, видає накази щодо призначення на посади працівників, про їх переводи та звільнення, видає накази, обов`язкові для виконання всіма співробітниками товариства, відкриває в банках рахунки товариства, тощо.

Крім того, відповідно до згаданого рішення єдиного засновника ООО «ОСНОВА» від 30.04.2014, Генеральний директор звітує перед засновником товариства у встановленому статутом порядку про пророблену організацією роботу.

В подальшому, статут ООО «ОСНОВА» неодноразово змінювався, проте права та обов`язки, ОСОБА_11 як генерального директора, а також ОСОБА_12 як засновника залишалися незмінними.

13.05.2019 на підставі рішення №3 ООО «ОСНОВА» ОСОБА_13 змінив юридичну адресу вказаної організації з тимчасово окупованої території АР «Крим», за адресою: АДРЕСА_3 на тимчасово окуповану територію АР «Крим», за адресою: АДРЕСА_4 .

23.10.2019 ОСОБА_13 , під фактичним контролем якого знаходилася ООО ОСНОВА», на підставі рішення №4 включив генерального директора товариства ОСОБА_11 в склад засновників підприємства, розподіливши розміри та номінальну вартість доль наступним чином: ОСОБА_13 - 83,33%, ОСОБА_11 - 16, 67 %, при цьому прийнявши зміни до статуту організації.

Далі, 26.11.2019 громадянка України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина ОСОБА_12 надала згоду останньому на вихід з числа засновників ООО «ОСНОВА» на користь ООО «ОСНОВА» і відчуження на користь такої організації своєї частки у розмірі 83,33%. Після цього, на підставі рішення № 6 єдиного засновника ООО «ОСНОВА», ОСОБА_11 , з метою уникнення кримінальної відповідальності стосовно ОСОБА_12 , виключив останнього з числа засновників вказаної організації та розподілив долю, належну ООО «ОСНОВА» на єдиного засновника - ОСОБА_11 . В результаті цього, ОСОБА_11 став єдиним засновником та номінальним керівником ООО «ОСНОВА», при цьому фактичне керування підприємством та діями ОСОБА_11 здійснював ОСОБА_13 .

Таким чином, 26.11.2019 ОСОБА_11 де-юре став єдиним засновником та номінальним керівником ООО «ОСНОВА», проте незважаючи на викладене, в подальшому підтримував з ОСОБА_15 стосунки у якості підпорядкований-керівник, оскільки останній зберіг за собою керівництво діяльністю ООО «ОСНОВА», що продовжувалося до 03.05.2024.

Маючи на меті забезпечити продовження зберігання контролю та впливу на дії ОСОБА_11 , 23.05.2018 ОСОБА_13 зареєстрував відповідно до російського законодавства ООО «АГРОРЕЗИНОТЕХНИКА» на тимчасово окупованій території АР «Крим», за адресою: Сімферопольський р-н., с. Совхозне, пров. Кадровий, буд. 14, отримавши присвоєний «основной государственный регистрационный номер» (далі - OFPH) - 524 та «идентификационный номер налогоплательщика» (далі - ИНН) - . «Генеральним директором» ООО «АГРОРЕЗИНОТЕХНИКА» з 23.05.2018 по 13.05.2024 був громадянин України ОСОБА_11 , а засновником по з 23.05.2018 13.05.2024 був ОСОБА_13 .

Відтак, досудовим розслідуванням зазначено, що «ООО «ОСНОВА» та «ООО АГРОРЕЗИНОТЕХНИКА» були афілійованими компаніями, оскільки зареєстровані та фактично знаходилися за однією адресою, а також мали пов`язаних засновників та директорів ( ОСОБА_13 і ОСОБА_11 ).

Так, починаючи з 12.10.2018 по 13.05.2024 ОСОБА_13 після окупації рф території АР Крим та інших регіонів України, усвідомлював, що ведення будь-якої господарської діяльності на тимчасово окупованій території України, зокрема с т.зв. органами влади АР Крим, Херсонської області та державними органами рф, можливе лише через надання представникам окупаційної адміністрації та створених нею незаконних органів допомоги з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Так, в ході досудового розслідування зазначено, що не пізніше 28.09.2022 у громадянина України ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора та її збройним формуванням.

Будучи громадянином України та фактичним керівником російського підприємства ООО «ОСНОВА», перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи на меті заподіяння шкоди Україні, ОСОБА_13 передав матеріальні ресурси представникам російської федерації, що виразилося у дистрибуції продукції ООО ОСНОВА» військовій частині № НОМЕР_1 зс рф через посередника - юридичну особу ЗАО «Гефест и Т», основним видом діяльності якої являється виготовлення двигунів літальних апаратів з іскровим запаленням та їх частин.

Так, досудовим розслідуванням зазначено, що відповідно до виписки Федеральної податкової служби російської федерації щодо руху коштів по рахунках ООО « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період з 01.01.2022 по 31.12.2022, сформованої 09.07.2024 о 08 год. 14 хв., у невстановлений час та місці але не раніше 15.09.2022, від військової частини № НОМЕР_1 до ЗАО «Гефест и Т» надійшов лист вх. 473/1 от 15.09.2022 з проханням надати благодійну допомогу щодо постачання металопластикової продукції.

В подальшому, представники ЗАО «Гефест и Т» звернулися до ООО «ОСНОВА» з пропозицією виготовити та поставити до військової частини № НОМЕР_1 зс рф металопластикову продукцію за грошову винагороду, на що ООО «ОСНОВА» в особі ОСОБА_11 надала свою згоду.

Не пізніше 28.09.2022 (більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилося за можливе) ОСОБА_13 , на виконання свого злочинного умислу, направленого на заподіяння шкоди Україні надав вказівки ОСОБА_11 на передачу військовій частині № НОМЕР_1 зс рф металопластикову продукцію на суму 450 123 російських рублів та контролював вказаний процес, після чого відповідно до виписки Федеральної податкової служби російської федерації щодо руху коштів по рахунках ООО « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період з 01.01.2022 по 31.12.2022, сформованої 09.07.2024 о 08 год. 14 хв. ООО «ОСНОВА» поставила до військової частини № НОМЕР_1 зс рф металопластикову продукцію на суму 450 123 російських рублів, за що отримала зазначену грошову винагороду на свій рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в «РНКБ БАНК (ПАО)» (БИК 043510607), за призначенням «Оплата за Войсковую часть №59882 за металлопластиковые изделия. Благотворительная помощь по письму вхд.473/1 от 15.09.2022 В том числе НДС 20% - 70020.50 рублей».

Отже, ОСОБА_13 своїми діями, які виразились в передачі матеріальних ресурсів представникам зс рф вчинив пособництво державі-агресору, тобто умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора та її збройним формуванням

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що не раніше 28 вересня 2022 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди Україні передав військовій частині № НОМЕР_1 зс рф матеріальні ресурси у вигляді металопластикової продукції, тобто вчинив пособництво державі агресору, чим скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.10.2024 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

17.10.2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

17.10.2024 року слідчий 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2024 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.12.2024 року.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість оголошеної підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов неправильного висновку про їх відсутність, з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в достатній мірі доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існують обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, при цьому достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 даних про його особу в сукупності, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя необґрунтовано застосував щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

Абзацом 3 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Тобто законодавець визначив можливість застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави і щодо злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 .

Тому колегія суддів вважає можливим визначити підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що не суперечить чинному Кримінально-процесуальному кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої длязабезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Апеляційний суд, визначаючи розмір застави, бере до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_8 слід визначити заставу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень у національній грошовій одиниці.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави у межах 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.12.2024 року, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 грудня 2024 року. строком до 08. ати місце свого проживанння АДРЕСА_5

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень у національній грошовій одиниці України, яка фактично сплачена згідно довідки № 724-з/24 Територіального управління Державної судової адміністрації України у місті Києві від 21.10.2024 року.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до слідчого, який здійснює досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків покладених судом визначити строком до 17 грудня 2024 року включно.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_8 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Покласти контроль за виконанням ухвали суду на прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4