Справа № 505/2130/21
Провадження №1-кп/503/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

проводячи відкрите судове засідання в залі суду у м. Кодима в судовому провадженні за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707 від 31.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Романівка Котовського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпіла особа ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_8 , секретарі судового засідання ОСОБА_9 , ОСОБА_2 ,

встановив:

В провадження суду перебуває вище вказане судове провадження, яке 01.02.2024 року надійшло від Одеського апеляційного суду, після визначення підсудності.

При цьому, судом було встановлено, що інкриміновані у змісті обвинувального акту діяння були вчиненні у квітні 2019 року, а тому з того часу до надходження судового провадження на розгляд Кодимського районного суду Одеської області минуло вже більше чотирьох років.

Тому під час підготовчого судового засідання судом було виконано вимоги ч.2-3 ст. 285 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченій можливості закриття кримінального провадження щодо неї в частині пред`явленого їй обвинувачення за ч.1 ст. 366 КК України, але обвинувачена ОСОБА_3 тоді не надала своєї згоди на звільнення її від кримінальної відповідальності.

Однак, вже на стадії судового розгляду захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_8 до суду було надіслано клопотання від 25.04.2024 року (а.п.214-218) про звільнення його підзахисної від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У зв`язку із зазначеним 29.04.2024 року, на виконання вимог ч.2 ст. 288 КПК України, суд надіслав потерпілому Центральній виборчій комісії та його представнику ОСОБА_7 , лист (а.п.222), в якому запропонував їм до початку проведення призначеного судового засідання у даному судовому провадженні в письмовій формі висловити свою думку з приводу звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.

Однак, потерпілий та його представник, отримавши згаданий лист 29.04.2024 року (а.п.230-231), а також саме клопотання захисника від 25.04.2024 року (а.п.232-233), не надіслали до суду ніяких заперечень щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження, натомість 02.05.2024 року представник потерпілого ОСОБА_7 подав до суду через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі представника (а.п.237-238), в якому підтвердив отримання Центральною виборчою комісією і її представником листа суду від 29.04.2024 року та повідомив, що потерпілий вважає можливим задоволення клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження у разі встановлення судом матеріально-правових та процесуально-правових підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У зв`язку з чим судом під час проведення судового розгляду в судовому засіданні 23.10.2024 року було виконано вимоги ч.2-3 ст. 285 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченій можливості закриття кримінального провадження щодо неї у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

В свою чергу обвинувачена ОСОБА_3 надала суду свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України із зазначеної вище підстави та закриття кримінального провадження.

У зв`язку з чим судом на розгляд було поставлено питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження і просив його задовольнити з підстав викладених в останньому.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні просила звільнити її від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив те, що на даний час дійсно наявні підстави для звільнення обвинуваченої за її згодою від кримінальної відповідальності за спливом строку давності та у зв`язку з цим закриття кримінального провадження. На уточнююче запитання суду підтвердив, ту обставину, що на стадії досудового розслідування кримінальне провадженні не зупинялось та відсутні відомості про притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за іншим обвинуваченням як і про саме існування іншого кримінального провадження стосовно обвинуваченої.

Представник за довіреністю потерпілого Центральної виборчої комісії в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання як потерпіла особа так і її представник були належним чином повідомлені у відповідності до вимог ч.1 ст. 135 КПК України, про що свідчать довідки про доставку 14.10.2024 року електронного листа із судовою повісткою про виклик на електронну адресу як потерпілого (а.с.247) так і його представника ОСОБА_7 (а.п.248). Водночас 21.10.2024 року представник за довіреністю потерпілого ОСОБА_7 подав до суду через систему «Електронний суд» письмове клопотання (а.п.250) про розгляд справи за відсутності представника потерпілого. При цьому, пункт 2 ч.3 ст. 56 КПК України відносить участь потерпілого у судовому провадженні до його прав, а не його обов`язку. Таким чином суд вважає, що ним були вжиті передбачені КПК України засоби виклику та сприяння явці представника даного потерпілого в судове засідання, зокрема призначені раніше, та враховуючи те, що представник потерпілого як у підготовче так і всі судові засідання не з`являвся, будучи при цьому кожного разу належним чином своєчасно викликаним, то з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про необхідність завершення розгляду кримінального провадження. Аналогічний за своєю суттю висновок викладений у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 219/10727/2013-к (провадження № 51-707км20), якого також дотримано в постановах від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к (провадження № 51-380км17), від 15 травня 2018 року у справі № 632/2055/15-к (провадження № 51-149км18), 27 червня 2018 року у справі № 757/666/17-к (провадження № 51-2244км18) та 01 червня 2022 року у справі № 466/6117/20 (провадження № 51-4896 км 21).

Заслухавши думку учасників судового провадження, які були прибули в судове засідання, та дослідивши матеріали судового провадження суд встановив наступне.

Діяння інкриміновані у змісті обвинувального акту, кваліфіковані обвинуваченням за ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України, мали місце у квітні 2019 року, тобто вже більше п`яти років тому.

Протягом проведення досудового розслідування та судового провадження перебіг строків давності із процесуальних підстав не зупинявся та не переривався, про що свідчить зміст реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, матеріали судового провадження та відсутність відомостей про притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за вчинення яких-небудь інших кримінальних правопорушень, вчинених після інкримінованих діянь у даному кримінальному провадженні як про саме існування іншого кримінального провадження стосовно обвинуваченої.

Водночас, за змістом ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України, є кримінальним проступком за який станом на час інкримінованого діяння (квітень 2019 року) було передбачене найсуворіше основне покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.

При цьому, згідно пункту 2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З 01.07.2020 року набрали чинності зміни внесені Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, якими кримінальну відповідальність передбачену у санкції ч.1 ст. 366 КК України було посилено, внаслідок чого дане кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, стало вже належати до нетяжких злочинів, строк давності за який, пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України, передбачений у п`ять років. Однак, внаслідок положень ч.2 ст. 5 КК України даний закон не має зворотної дії в часі.

Тому суд для вирішення питання обчислення і застосування строків давності керується встановленим покаранням на час інкримінованого діяння у квітні 2019 року, яке визначає ч.1 ст. 366 КК України саме як проступок, а відтак строк давності за який становить три роки, передбачений пунктом 2 ч.1 ст. 49 КК України.

Таким чином строк давності за ч.1 ст. 366 КК України у даному судовому провадженні сплив у квітні 2022 року, тобто ще до надходження цього судового провадження до Кодимського районного суду Одеської області.

В свою чергу, за змістом ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 191 КК України, є нетяжким злочином за який передбачене найсуворіше основне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а строк давності за який, пунктом 3 ч.1 ст. 49 КК України, передбачений у п`ять років.

Таким чином строк давності за ч.2 ст. 191 КК України у даному судовому провадженні сплив у квітні 2024 року, тобто менше ніж за три місяці після надходження цього судового провадження до Кодимського районного суду Одеської області.

Згідно до ч.1-2 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (надалі за текстом Постанова Пленуму ВСУ № 12) зазначено, що у Загальній частині КК передбачено випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49).

Крім того, згідно ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, згідно положень пункту 2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі (ч.1 ст. 366 КК України).

У відповідності до положень ч.1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У відповідності до положень абзацу 5 пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ № 12, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. При цьому, у пункті 1 цієї Постанови Пленуму відзначалось, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Однак, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 566/554/16-к (провадження № 51-2110км19), зазначено позицію за якою визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК, а тому за наявності відповідної підстави суд незалежно від визнання особою вини має звільнити її від кримінальної відповідальності.

В свою чергу, згідно ч.6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки суду

щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності:

Таким чином суд при вирішенні питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності застосовує вище згаданий висновок, викладений в постанові Верховного Суду, за яким для вирішення цього питання не потрібне визнання обвинуваченою своєї вини у інкримінованих їй діяннях.

Ураховуючи зазначене та надану обвинуваченою згоду суд вважає клопотання захисника обґрунтованим внаслідок чого за можливе звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

щодо кримінального провадження:

Згідно пункту 1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника також і в частині закриття кримінального провадження, а відтак останнє підлягає закриттю у зв`язку із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. 110, 284-286, 369, 371-372 КПК України, ст. 12, 44, 49 КК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 закрити у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1