Справа № 314/3777/24
Провадження № 1-кс/314/1050/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000565 від 22.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Іршава, Іршавського району , Закарпатської області, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ЗС України, 128 бригади, який перебуває на посаді радіо-телефоніста, має звання «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасове місце дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

з наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ЗС України, 128 бригади, який перебуває на посаді радіо-телефоніста, має військове звання «солдат».

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Згідно з Указами Президента України, починаючи з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 09 листопада 2024 року.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 вчинив придбання, зберігання та збут вибухових пристроїв, за наступних обставин:

На початку серпня 2024 року, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел направлений на незаконне придбання, зберігання та збут вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, в невизначеному місці придбав 4 корпуси гранати Ф-1, 1 корпус гранати ГРН, 1 корпус гранати РГО, 1 постріл до пістольного гранатомету «ВОГ 25П», 3 предмети типу УЗРГМ, які переніс до тимчасового місця дислокації побратимів за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, почав зберігати вказані предмети з метою їх подальшого збуту, без передбаченого законом дозволу.

22 серпня 2024 року, близько 19 год.59 хв., ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел на збут вибухових пристроїв, маючи попередню домовленість з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем тимчасової дислокації побратимів за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся з останнім. Далі, діючи умисно, з метою збуту вибухових пристроїв, ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 полімерний пакет білого кольору в якому знаходились 4 корпуси гранати Ф-1, 1 корпус гранати ГРН, 1 корпус гранати РГО, 1 постріл до пістольного гранатомету «ВОГ 25П», 3 предмети типу УЗРГМ, а останній віддав раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 32 тисячі гривень.

22 серпня 2024 року, о 21 годині 40 хвилин, працівниками поліції в ході проведення ОМП, що мало місце на відкритій ділянці місцевості, поблизу блокпоста «З-09» по АДРЕСА_4 , виявлено та в присутності понятих вилучено:

- підривач типу УЗРГМ з маркуванням на зовнішній частині важеля: 6-77 УЗРГМ 349-2, на внутрішній стороні: 386-28-77

- підривач типу УЗРГМ з маркуванням на зовнішній частині важеля: НОМЕР_2 УЗРГМ-2 УЗЧП, на внутрішній стороні важеля: 386-46-81;

- підривач типу УЗРГМ з маркуванням на зовнішній частині важеля: 15-75 УЗРГМ 349-2, на внутрішній стороні важеля: 386-70-75;

- корпус гранати РГН з маркувальними позначками: РГН 234-88-91;

- корпус гранати РГО, на боковій частині: РГО, ймовірно маркування: 80-5-84;

- корпус гранати Ф-1, на донній частині маркуванням: 386-174- (не чітке позначення чи «85» чи «88») Т;

- корпус гранати Ф-1, з пошкодженим маркуванням;

- корпус гранати Ф-1, з маркуванням на донній частині: 107-47-79Т;

- корпус гранати Ф-1, з маркуванням на донній частині: 386-72-76Т;

- постріл до пістольного гранатомету «ВОГ 25П» без маркувальних позначень;

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-24/16318-ВТХ від 23.08.2024 «наданий на дослідження предмет еліпсоїдної форми являється корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини- тротил, масою 50-56г.

Наданий на дослідження предмет циліндричної форми являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1г, азид свинцю масою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г.

Наданий на дослідження корпус бойової гранати Ф-1 в конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим підривачем УЗРГМ-2 являється вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

23.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню № 0000565 від 22 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000565 від 22 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, офіційно працевлаштований, слідчий суддя враховує вік підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого злочину.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених ризиків, що унеможливлює застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено .

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 22.08.2024, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 20.102024 включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 22 серпня 2024 року до 20 жовтня 2024 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 20.10.2024 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

24.08.2024