Провадження № 1-кс/537/620/2024
Справа № 537/3725/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000192 від 23.06.2024 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, відповідно до вимог якого просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Тесnо Т 454» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та залишити під відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. До передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_4 визначити місцем зберігання вилученого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого відділення ВП № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000192 від 23.06.2024 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.06.2024 року близько 16:00 год. малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , попрохав у ОСОБА_4 мобільний телефон, щоб зателефонувати, в результаті чого, незнайомець заволодів шахрайським шляхом мобільним телефоном потерпілого марки «Techno T454», IMEI НОМЕР_1 , номер сім-карти НОМЕР_3 , та зник у невідомому напрямку. Дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ч. 1 ст. 190 КК України.

19.07.2024 року ході огляду речей у приміщенні відділення поліції № 1 за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дізнавачем ОСОБА_7 в присутності понятих відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167, ч. 7 ст. 237, 2983 КПК України, вилучено мобільний телефон марки «Тесnо Т 454» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , поміщено до паперового конверту, опечатано та підписано учасниками події. ОСОБА_6 повідомила, що телефон отримала від свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 , проте згодом дізналась, що телефон є викраденим.

19.07.2024 року постановою дізнавача СД відділення поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 вилучене в ході огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що вилучені речі, являються матеріальними об`єктами, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження останнього, забезпечення їх схоронності, прокурор і звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив слідчого суддю накласти арешт на вилучене майно.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд клопотання повідомлявся.

Згідно частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Розглянувши клопотання, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків:

Слідчим суддею достовірно встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000192 від 23.06.2024 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань «22.06.2024 близько 16:00 год. малознайомий на ім`я ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , попрохав у ОСОБА_4 мобільний телефон, щоб подзвонити на що останній погодився і добровільно передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон Techno T454 IMEI НОМЕР_1 номер сім-карти НОМЕР_3 після чого останній зник у невідомому напрямку».

З протоколу огляду речей від 19.07.2024 року вбачається, що з 08 год. 30 хв. до 09 год. 00 хв. 19.07.2024 року дізнавачем СД відділення поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 у присутності понятих було проведено огляд речей у приміщенні відділення поліції № 1 за адресою: АДРЕСА_1 . У ході огляду дізнавачем відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167, ч. 7 ст. 237, 2983 КПК України у громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було вилучено мобільний телефон марки «Тесnо Т 454» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , поміщено до паперового конверту, опечатано та підписано учасниками події. ОСОБА_6 повідомила, що телефон отримала від свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 , проте згодом дізналась що телефон є викраденим.

19.07.2024 року постановою дізнавача СД відділення поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 вилучене в ході огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з частини 2 статті 168 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З урахуванням положень пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно частини 2, 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини розслідуємого кримінального провадження, а також те, що вказане в прохальній частині клопотання майно, яке було вилучене в ході проведення огляду, може бути доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України , слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000192 від 23.06.2024 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме: на вилучений в ході огляду 19.07.2024 року мобільний телефон марки «Тесnо Т 454» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Речовий доказ мобільний телефон марки «Тесnо Т 454» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження вказаним майном, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

До передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , визначити місцем зберігання вилученого майна за адресою: АДРЕСА_1 . 69-б

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт за статтею 388 Кримінального кодексу України.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому, власнику майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційної інстанції області протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1