УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження клопотання Ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області майор поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, із середньою-технічною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000981 від 29.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду з клопотанням звернулась Ст. слідчий СВ відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_6 , узгоджене з прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

З клопотання видно, що 19.10.2024, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучі раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на законних підставах перебуваючи у себе за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де також мешкає потерпіла ОСОБА_7 , побачив, золоті прикраси які належать останній.

В цей момент, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_7 , 19.10.2024, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії невідомі потерпілій ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів з кімнати, за місцем мешкання ОСОБА_7 , обручкою 585 проби загальною вагою 5,30г вартістю 16710, 31 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого корисливого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, 24.10.2024 в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучі раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на законних підставах перебуваючи у себе за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де також мешкає потерпіла ОСОБА_7 , побачив, золоті прикраси які належать останній.

В цей момент, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_7 , 24.10.2024, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії невідомі потерпілій ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів з кімнати, за місцем мешкання ОСОБА_7 , двома парами сережок 585 проби загальною вагою 2,50г вартістю 10022, 04 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого корисливого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, 26.10.2024 в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучі раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на законних підставах перебуваючи у себе за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де також мешкає потерпіла ОСОБА_7 , побачив, золоті прикраси які належать останній.

В цей момент, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_7 , 26.10.2024, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії невідомі потерпілій ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів з кімнати, за місцем мешкання ОСОБА_7 , обручкою 585 проби загальною вагою 2,80г вартістю 6873,31 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого корисливого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, 28.10.2024 в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучі раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на законних підставах перебуваючи у себе за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де також мешкає потерпіла ОСОБА_7 , побачив, золоті прикраси які належать останній.

В цей момент, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_7 , 28.10.2024, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії невідомі потерпілій ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів з кімнати, за місцем мешкання ОСОБА_7 , хрестиком 585 проби загальною вагою 0,75г вартістю 3006,62 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Крім того ОСОБА_5 , будучі раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, 28.10.2024 року близько 22:00 годин ОСОБА_5 знаходився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де вживаючи спиртні напої, у останнього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та він визначив об`єктом свого злочинного посягання майно раніше знайомої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час знаходилась за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, 28.10.2024 року приблизно 23:00 години, ОСОБА_5 , зателефонував ОСОБА_8 та повідомив останній, що зараз до неї прийде, на що ОСОБА_8 погодилась. Після чого ОСОБА_5 направився за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу зайшов на територію вказаного домоволодіння та через вхідні двері до будинку.

Продовжуючи доводити свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_5 , знаходячись на законних підставах за місцем мешкання ОСОБА_8 , у спальній кімнаті вищезазначеного будинку, яке є житлом, наблизившись до ОСОБА_8 і доводячи свій єдиний протиправний умисел до кінця, застосовуючи фізичну силу рук, зв`язав поясом від халату руки ОСОБА_8 , тим самим подавляючи волю потерпілої до опору та забезпечуючи досягнення злочинного наміру.

Після чого ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, свідомо ігноруючи зазначену обставину, діючи умисно, повторно, із корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволодів належним потерпілій ланцюжком з хрестиком загальною вагою 8,10г, 585 пробою вартістю 20 845,60 гривень, жіночою каблучкою 585 проби вагою 1г вартістю 3087,88 гривень, грошовими коштами в сумі 18 000 гривень, та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 41 933,48 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволені.

Підозрюваний та його захисник заперечував проти задоволення клопотання, вважають, що це недоцільний запобіжний захід, наполягали на призначенні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наступні обставини та відповідні їм докази.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у своїх рішеннях, а саме «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити у своїх рішеннях, а саме «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

29.10.2024 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000981 від 29.10.2024 року;

- протоколом огляду місця події від 29.10.2024 за адресою: АДРЕСА_3 де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 29.10.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколами допитів потерпілих ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , що підтвердив факти таємного викрадення майна;

- висновками товарознавчих експертиз, щодо встановлення розміру спричиненої матеріальної шкоди;

- речовими доказами та іншими матеріалами в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, враховуючи відомості про сукупність обставин пред`явленої підозри, що інкримінується ОСОБА_5 та обсяг відомостей, які були повідомленні слідчим у клопотанні та в судовому засіданні прокурором, приходить до переконання, що висновки досудового розслідування, викладені в клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане суд зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовано тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, вказані обставини можуть спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати забезпеченню виконання процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих обумовлено наступним.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих обумовлено тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, а також надання бажаних свідчень у подальшому чи давання завідомо неправдивих показань, в зв`язку з тим, що йому відомо місце мешкання та роботи останніх.

На підставі викладеного, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню подальшого досудового розслідування шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення щодо потерпілих та ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, наявний також ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, що підтверджується даними, що характеризують особистість підозрюваного, а саме останній неодноразово раніше судимий, за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Відповідно до ст. 178 КПК України під час обрання виключного запобіжного заходу необхідно враховувати те, що підозрюваний працездатного віку, про те офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, фізично здоровий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Вище вказані обставини в сукупності свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, покаранням за яке є позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у зв`язку з чим існує імовірний ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Суд зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Заслухавши думку всіх учасників кримінального провадження з приводу заявленого клопотання прокурора, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення підозрюваним злочину особливої тяжкості, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до десяти років, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , а саме відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування підозрюваного під вартою та свідчили б, що стан здоров`я підозрюваного виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені слідчим у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою може переховуватись від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для підозрюваного меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним, суд вважає доведеним, що на теперішній час існують ризики, відповідно до яких є підстави обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання виникненню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, які передбаченіст.176 КПК України,однак звертає увагу на те, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, у смт Билбасівка Краматорського району Донецької області тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснювати контроль за виконанням обвинуваченим умов будь-якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У зв`язку з чим, при обранні у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає заставу у розмірі 20 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., що з урахуванням матеріального становища обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 178 183, 193, 196, 199, 309, 396 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Ст. слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області майор поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 16 год. 20 хв. 27 грудня 2024 року.

Розмір застави визначається у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

В разі внесення застави підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибувати за кожною вимогою суду та слідчого, а також виконувати обов`язки: не відлучатися зі свого місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. У разі невиконання обов`язків застава звертається в доход держави.

Копії ухвали суду негайно надіслати на адресу Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її отримання.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1