У Х В А Л А

Іменем України

"02" вересня 2024 р. Справа153/1444/24

Провадження1-кс/153/283/24-к

Слідчий суддя Ямпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області клопотання заступника начальника відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого відділення майора поліції ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.08.2024 за №0000145, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальник слідчого відділення майор поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області, громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ з подальшими змінами та доповненням, а також закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII з подальшими змінами та доповненнями, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995 з подальшими змінами та доповненнями, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, забороняється, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, ОСОБА_5 будучи знайомим із ОСОБА_8 та знаючи про бажання останнього перетнути державний кордон України, поза межами пункту пропуску, з метою отримання грошової винагороди, запропонував ОСОБА_8 та його знайомому ОСОБА_9 , свої послуги з організації незаконного переправлення їх через державний кордон України.

Після згоди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_5 за допомогою месенджера «Telegram» проконсультував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про порядок і умови незаконного переправлення через державний кордон України, провів їм інструктаж та надав вказівку їхати до смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області. 29.08.2024 по прибуттю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про необхідність здійснення оплати за його майбутні послуги, яка становить 1000 доларів США. В подальшому ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 перерахував на крипто-гаманець останнього крипто валюту, яка еквівалентна 40000 грн. Отримавши грошові кошти ОСОБА_5 , через свого батька ОСОБА_10 відшукав водія ОСОБА_11 та не повідомляючи останньому про свої протиправні дії, домовився про перевезення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з смт. Крижопіль до місця наближеного до державного кордону України. В подальшому о 06.00 годині 30.08.2024. ОСОБА_11 автомобілем Нісан Навара, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із смт. Крижопіль та за вказівкою ОСОБА_5 повіз в бік державного кордону України з Республікою Молдова, а саме в АДРЕСА_2 , для подальшого незаконного переправлення їх через державний кордон України.

Цього ж дня 30.08.2024, близько 09.25 год., працівниками Державної прикордонної служби України, на в`їзді в АДРЕСА_2 , було виявлено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час спроби незаконного перетину державного кордону України та таким чином припинено вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів.

30.08.2024 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

31.08.2024 о 20 год. 15 хв. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину доводиться наступними матеріалами кримінального провадження:

- протокол огляду місця події від 30.08.2024, в ході якого зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ;

- протоколами слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ;

- протокол затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 .

З матеріалів кримінального провадження слідує наступне, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів, а саме, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Також було встановлено, що ОСОБА_5 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та перетнути державний кордон України.

Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання, схильний до агресивних дій.

Таким чином, такі запобіжні заходи як: особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_5 , переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення кримінального переслідування.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали і просили його задовольнити з мотивів викладених в ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення вказаного клопотання. Просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, які наведені слідчим в клопотанні, не доведені.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000145 від 30.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_5 31.08.2024 о 20 год. 15 хв., останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, обґрунтована. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч.1 ст.183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів, а саме: ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі контактні дані свідків, у тому числі які надавали відносно нього викривальні покази у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на даних свідків, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Також встановлено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, без застосування дієвого запобіжного заходу підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання. Разом з тим, це не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказана обставина на даний час не має такого ступеню довіри, який може бути врахований судом, як такий, що має запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є таким, що спростовує встановлені судом ризики.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, обсяг підозри, характер злочинної діяльності, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відомості про його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання заступника начальника відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого відділення майора поліції ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 28 жовтня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання.

Визначити заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну ( у разі наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 28 жовтня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1