Номер провадження: 11-сс/813/1430/24
Справа № 946/6927/24 1-кс/946/2090/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0001122 від 16.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та накладений арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: диплом магістра НОМЕР_1 від 29.12.2023 року, додаток до диплому магістра №866615 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_7 .

В задоволенні іншої частини клопотання слідчого відмовлено та вилучене майно повернуто власнику.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на диплом магістра та додаток до нього, а вилучене майно негайно повернути власнику, або уповноваженій ним особі.

Вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, внаслідок чого його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки диплом не є підробленим, що підтверджується випискою з Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Доводи слідчого про те, що ОСОБА_7 не міг отримати диплом про вищу освіту, оскільки не перебував на території України спростовуються тим, що під час воєнного стану діє дистанційна форма навчання і студенти, які знаходяться за межами України можуть

здобувати освіту, а документи про освіту можна отримати не лише особисто, а й за нотаріально

посвідченою довіреністю.

Крім того, апелянт звертає увагу, що в даному кримінальному провадженні про підозру нікому не повідомлено, а отже відсутні підстава і мета для накладення арешту, передбачені частинами 2 та 3 ст.173 КПК України.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 до апеляційного суду не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив провести судове засідання без його участі, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без участі прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Х матеріалів судової справи вбачається, що відділенням №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001122 від 16.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2024 в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка», паромного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Орлівка, вул.Паромна дорога, 1, відділу митного оформлення №5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку руху червоний коридор в`їхав рейсовий автобус, в якому в якості пасажира прямувала громадянка України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перевірки у останньої виявлено свідоцтво про народження від 11.09.1996 року, серійний номер НОМЕР_2 , диплом бакалавра НОМЕР_3 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_4 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_5 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС №167280, диплом магістра НОМЕР_1 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_7 , з ознаками підробки.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який працює на посаді старшого оперуповноваженого ОВС, СБУ, який зазначив, що 26.08.2024 року в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка», паромного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в`їхав рейсовий автобус, в якому в якості пасажира прямувала громадянка України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки у останньої виявлено диплом магістра НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , який закінчив у 2023 році Херсонську Державну морську академію. Підробка полягає в тому, що сам текст диплому надруковано поверх печатки Міністерства освіти і науки України, Херсонська морська академія та під час спілкування гр. ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_15 знаходиться за кордоном, але диплом видано 29 грудня 2023 року та з якого часу він знаходиться за кордоном, їй не відомо.

Крім того, допитано в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зазначила, що 26.08.2024 намагалася перетнути кордон, однак при перевірці особистих речей співробітниками прикордонної служби було виявлено документи про освіту на ім`я ОСОБА_15 , який являється її товаришем. Після чого прикордонна служба викликала поліцію так як вважає, що дані документи є підробленими.

Ознаки підробки диплому магістра М23 №134736 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_15 , узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності, а саме: допитом свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що під час перевірки документів у ОСОБА_12 , остання повідомила, що ОСОБА_15 являється її товаришем та на теперішній час перебуває за кордоном. Таким чином, ОСОБА_15 не міг їх офіційно, особисто отримати.

Обґрунтовуючи свій висновок про необхідність накладення арешту на диплом магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_7 разом з додатком до нього, слідчий суддя послався на те, що вилучені документи були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Під час розгляду клопотання про арешт майна в суді першої інстанції слідчий суддя не взяв до уваги надану представником власника майна виписку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання ОСОБА_7 , в якій зазначено, що ОСОБА_7 отримав диплом магістра, який був виданий Херсонською державною морською академією 29.12.2023 року.

До апеляційної скарги представником власника майна також наданий витяг з порталу «Дія», згідно якого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 29.12.2023 року отримав диплом магістра Херсонської державної морської академії за спеціальністю «Морський та внутрішній водний транспорт».

Таким чином, апеляційним судом з наданих стороною захисту документів вбачається, що диплом магістра НОМЕР_1 від 29.12.2023 та додаток до диплому магістра №866615 від 29.12.2023 року дійсно видавались на ім`я ОСОБА_7 , оскільки інформація щодо них наявна в реєстрах Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

За таких обставин арештований диплом з додатком до нього не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, тому не можуть бути визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Посилання слідчого в клопотання про арешт майна стосовно того, що ОСОБА_7 не міг отримати диплом, оскільки не перебував на території України, спростовується тим, що під час воєнного стану діє форма дистанційного навчання і студенти, які знаходяться за межами України мають можливість дистанційно отримати освіту.

Водночас апеляційний суд враховує той факт, що прокурор не скористався своїм правом на участь в суді апеляційної інстанції та не спростував, що органом досудового розслідування та прокурором, після реєстрації в ЄРДР відомостей щодо кримінального правопорушення, були здійснені будь-які необхідні слідчі дії, направлені на встановлення оригінальності чи підробки вищевказаних документів.

Так, в матеріалах судового провадження відсутні докази про те, що у даному кримінальному провадженні призначалась судова експертиза вилучених документів, а також докази щодо здійснення запитів до Херсонської державної морської академії з метою встановлення або спростування факту отримання диплома магістра М23 №134736 від 29.12.2023 та додатку до диплому магістра №866615 від 29.12.2023 на ім`я ОСОБА_7 .

Невжиття прокурором та слідчим необхідних та дієвих заходів щодо проведення невідкладних слідчих дій безпосередньо після внесення відомостей до ЄРДР апеляційний вважає невиправданою неефективністю досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний вважає, що тривале зволікання органом досудового розслідування із встановленням чи спростуванням факту підробки вилучених документів, є фактично єдиною підставою для накладення арешту на них.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Оцінивши встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні, на теперішній час, прокурор не довів існування підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на вилучені документи.

В порушення пункту 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не враховував наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 обґрунтованими, у зв`язку з чим, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на диплом магістра з додатком до нього, з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0001122 від 16.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України скасувати в частині накладення арешту на диплом магістра НОМЕР_1 від 29.12.2023 року, додаток до диплому магістра №866615 від 29.12.2023 на ім`я ОСОБА_7 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001122 від 16.08.2024 року.

В іншій частині оскаржену ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4