УХВАЛА

12 листопада 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 29.04.2024 року , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 29.04.2024 року.

В скарзі зазначає, що Рівненським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні я визнаний потерпілим.

Відповідно до обставин подій, в лютому 2024 року ОСОБА_4 , погрожуючи мені забрати все моє майно, почав вимагати сплатити йому кошти, які я позичив у нього та повністю повернув йому, а також 12532 доларів США, як відсотки, по договору позики від 15.09.2022 року на підставі якоговін позичив мені 3017025 гривень, що станом на 15.09.2024 по курсу Національного банку України, становить 82500 доларів США.

22 лютого 2024 року він звернувся із заявою до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення стосовно мене кримінального правопорушення.

16.03.2024 на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської областіу справі №569/4457/24 про зобов`язання уповноваженої особи Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області внести відомостідо ЄРДР за моєю заявою від 22.02.2024, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000392 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, тобто примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань.

29 квітня 2024 року дізнавачем сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження № 0000392 від 16.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України, закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення дізнавач сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 зазначає, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України, примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань утворюється лише у разі, коли воно поєднане з погрозою застосування насильства, пошкодження чи знищення майно щодо потерпілого або його близьких родичів. Погроза повинна бути дійсно реальною. Це не лише погроза насильством, а й обмеження прав, свобод або законних інтересів вказаних осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна або майна, що перебуває у їх віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи близькі його родичі бажають зберегти в таємниці. Ці відомості можуть бути дійсними або вигаданими, ганебними або ні, важливо лише, щоб потерпілий та його близькі родичі бажали зберегти їх у таємниці. Така погроза може бути виражена різними способами: усно, письмово, за допомогою різних дій (жестів, міміки, демонстрації зброї тощо) та повинна сприйматися потерпілим як така, що може здійснитись.

Також, дізнавач ОСОБА_5 вказує в постанові про закриття кримінального провадження, що в показаннях, наданих мною, як потерпілим, під час проведення допиту, вбачається, що ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, відсутні.

З даною постановою він не погоджується, та вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

Підчас розслідування кримінального провадження № 0000392 від 16.03.2024 дізнавачу сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 ним надано показання в якості потерпілого про обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , із зазначенням свідків та очевидців подій: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , батько ОСОБА_4 ОСОБА_4 . Також, ним надано наявні у мене дані (докази): аудіозаписи, скриншоти листування, які підтверджують вчинення кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування не було допитано ні одного із вказаних ним свідків про відомі їм обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , повернення ним йому позичених коштів.

Також, дізнавачем ОСОБА_5 не долучено до матеріалів кримінального провадження як речові доки аудіозаписи, скриншоти листування з ОСОБА_4 , які надані ним при проведенні допиту як потерпілого.

Вважає, що для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження необхідно допитати як свідків про відомі їм обставини, що мають значення для кримінального провадження, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , батька ОСОБА_4 . ОСОБА_12 , виконати інші необхідні слідчі дії.

Постанову про закриття кримінального провадження він отримав від дізнавача сектору дізнання РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 14.10.2024 при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, про що зроблено його відмітку на супровідному листі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак, в попередніх засіданнях вимоги скарги підтримав просив їх задоволити.

Дізнавач в судове засідання не з`явилася, про час місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини своєї неявки до суду не повідомила.

Вивчивши матеріали скарги та перевіривши факти, які в ній викладені, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні, що 29 квітня 2024 року дізнавачем сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження № 0000392 від 16.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України, закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення дізнавач сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 зазначає, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України, примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань утворюється лише у разі, коли воно поєднане з погрозою застосування насильства, пошкодження чи знищення майно щодо потерпілого або його близьких родичів. Погроза повинна бути дійсно реальною. Це не лише погроза насильством, а й обмеження прав, свобод або законних інтересів вказаних осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна або майна, що перебуває у їх віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи близькі його родичі бажають зберегти в таємниці. Ці відомості можуть бути дійсними або вигаданими, ганебними або ні, важливо лише, щоб потерпілий та його близькі родичі бажали зберегти їх у таємниці. Така погроза може бути виражена різними способами: усно, письмово, за допомогою різних дій (жестів, міміки, демонстрації зброї тощо) та повинна сприйматися потерпілим як така, що може здійснитись.

Дізнавачем сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 з моменту прийняття кримінального провадження за №0000392 від 16.03.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України, до свого провадження не проведено слідчої дії для перевірки доводів потерпілого з метою встановлення істини по справі.

У зв`язку з вище викладеним постанова дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29 квітня 2024 року, є незаконною і необґрунтованою, оскільки дізнавачем в ході здійснення досудового розслідування не було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , батько ОСОБА_4 ОСОБА_4 . Дізнавачем ОСОБА_5 не долучено до матеріалів кримінального провадження як речові доки аудіозаписи, скриншоти листування з ОСОБА_4 , які надані ОСОБА_3 при проведенні допиту як потерпілого.

Наведене свідчить про неповноту проведеного слідства, та передчасність висновків слідчого про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Крім того при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

У відповідності з вимогамип.2ч.5ст.110КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи те, що в постанові дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29 квітня 2024 року, не виконі вимоги ст.284 КПК, а саме не було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , батько ОСОБА_4 ОСОБА_4 . Дізнавачем ОСОБА_5 не долучено до матеріалів кримінального провадження як речові доки аудіозаписи, скриншоти листування з ОСОБА_4 , які надані ОСОБА_3 при проведенні допиту як потерпілого.

Крім того, ні прокурор ні дізнавач в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд бере до уваги доводи заявника які зазначені у його скарзі.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 29.04.2024 року - задоволити.

Постанову дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000392, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_13