Справа № 362/6033/24
Провадження № 1-кп/362/640/24
ВИРОК

Іменем України

04.09.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000267 від 08.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , пребуваючи у приміщенні за адресою: м. Київ, Старокостянтинівська, 2 , познайомився з ОСОБА_6 , який на той час шукав можливість призначатись на посаду директора ДП «Укрспирт». Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел. Спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману в особливо великому розмірі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. Передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повідомив ОСОБА_6 , що знайомий з людиною з Кабінету Міністрів України та через нього при умові надання неправомірної вигоди в сумі 70 тис. доларів США може вирішити питання призначення останнього на посаду директора ДП «Укрспирт», при цьому достовірно знаючи, що на дану посаду призначено іншу особу, яка пройшла по передбаченій законодавством процедурі, та не маючи реальної можливості впливати на процес призначення директора зазначеного підприємства, на що останній, перебуваючи під впливом ОСОБА_4 , погодився.

Далі 12.07.2024 о 12:15 год. ОСОБА_4 , знаходячись в кафе «Бістро Пекаря» за адресою: Київська обл., Фастівський р-н, смт. Глеваха, вул. Київська, 198 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 70000 доларів США. Що згідно з курсом НБУ складає 2861600 грн. та відповідно до примітки до ст. 185 КК України в 600 та більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є кримінальним правопорушенням, вчиненим в особливо великому розмірі, за ніби-то сприяння в призначенні останнього на посаду директора ДП «Укрспирт».

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 190 КК України визнав повністю і підтвердив всі обставини, вказані в обвинувальному акті, за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, при призначенні покарання послався на розсуд суду.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, приймає участь на громадських засадах в цивільному розмінуванні земель, а також думку прокурора, який просив призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, та обвинуваченого, який не заперечував проти цього.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Разом з тим, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, відношення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, позицію прокурора, висловлену на судових дебатах, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Статтею 77 КК України врегульовано, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Цією нормою не передбачено призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то в разі ухвалення рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробовуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна на підставі ст. 77 КК України.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 04 вересня 2024 року.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно. В порядку статті 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, строк тримання під вартою з 12.07.2024 по 04.09.2024.

Речові докази:

- грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 14 одиниць зсерійними номерами: PK548846181, PK548846191, PK548846171, PK548846161,PK548846151, PK54884614I, PK548846131, PK548846101, PK548846091,PK548846081, PK548846071, PK54884606I, PK548846051, PK54884604I, які поміщено до індивідуального сейфу уповноваженого банку (договір № 008/09/19/007 від 10.09.2019, № 007/09/19/007 від 10.09.2019) - ПАТ АБ «Укргазбанк», - повернути фінансовому відділу ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області.

- 686купюр номіналом 100 доларів США (імітаційні засоби) з серійними номерамиLJ79557817A, які поміщено до індивідуального сейфу уповноваженого банку (договір № 008/09/19/007 від 10.09.2019, № 007/09/19/007 від 10.09.2019) - ПАТ АБ «Укргазбанк», - знищити.

- мобільний телефон марки та моделі «Phone» моделі «Х» з сім-картою «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 та флешнакопичувач «Team» 16GB чорного кольору, які перебувають на зберіганні в камері зберігання СУ ГУНП в Київські області, - повернути власнику - ОСОБА_4 ;

- ключі від транспортного засобу марки та моделі «Range Rover», які передані на відповідальне зберігання власнику, згідно розписки, - залишити в його повному володінні, користуванні і розпорядженні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1