Справа № 496/4844/24
Провадження № 1-кс/496/1798/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000108 від 17.07.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, направивши його на електрону адресу суду з особистої електронної адреси з підписанням ЕЦП.

Ознайомившись із матеріалами клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Клопотання надійшло до суду за підписом дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , прокурор який мав би погодити таке клопотання, не вказаний.

Згідно ст. 38 КПК України - органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів Бюро економічної безпеки України; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Згідно ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений в тому числі, визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Відповідно роз`яснень наведених у постанові ОП ККС ВС у справі № 724/86/20 (провадження № 51-1353кмо21) витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а тому не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Системне тлумачення пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України свідчить про те, що законодавець у своїй термінографічній практиці застосовує словосполучення «визначати слідчого» та «призначати слідчого» як синонімічного змісту терміни, що мають тотожне семантичне значення стосовно визначення обсягу, форми та змісту дій, які вони характеризують.

Статтею 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова приймається у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Наказу чи доручення про призначення дізнавача по вказаному провадженню, а також постанови про призначення групи прокурорів до клопотання не додано,

Відповідно до п.10 Листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» після розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя вправі постановити ухвалу про: 1) задоволення клопотання; 2) відмову у задоволенні клопотання; 3) повернення його для усунення недоліків, якщо клопотання подано слідчому судді без додержання вимог, визначених відповідною нормою КПК, зокрема прокурору чи цивільному позивачу, якщо клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК (ч. 3 ст. 172 КПК).

Крім того, суд зазначає, що клопотання надійшло до суду в електронному виді, без описку документів, що становлять матеріали клопотання. Тому слідчий суддя, позбавлений можливості встановити, правильність складу документів, які становлять об`єм клопотання.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.35 КПК України, у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує, зокрема: реєстрацію вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її руху. Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. Матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 10 лютого 2021 року у Справі № 9901/335/20 (Провадження № 11-361заі20), надсилання процесуальних документів до Суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за відповідним посиланням (на сайті суду), відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису. Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Відносини, які виникають у разі застосування ЕЦП та електронного документообігу, врегульовані Законом України «Про електронний цифровий підпис» від 22 травня 2003 року № 852-IV та Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Частиною першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

За визначеннями, наведеними у підпункті 13 пункту 1.2.1. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, оригінал електронного документа суду - електронний примірник документа суду з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) автора, що не підлягає редагуванню.

Положення законодавчих актів надають ЕЦП статус аналогу власноручного підпису, створюють правову основу для застосування ЕЦП і здійснення юридично значущих дій шляхом електронного документообігу. Тобто, електронний підпис: - засвідчує, що підписаний документ надходить від особи, яка його підписала; - є гарантією того, що підписаний документ не зазнав корегування з боку третіх осіб; - позбавляє особу, яка підписала документ, можливості відмовитися від зобов`язань, викладених у цьому документі.

Правова позиція щодо звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи викладена в ухвалі Колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 08 червня 2022 року у справі № 671/490/21-ц (провадження № 61-4806ск22).

Отже, в розумінні вимог КПК України, клопотання про арешт майна, надіслано на електронну пошту Біляївського районного суду Одеської області, повинно бути підписано, як дізнавачем, особою, що звернулась до суду із вказаним клопотання, так і прокурором, який погоджує такі дії дізнавача у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що оскільки клопотання оформлено неналежним чином, а саме відсутні процесуальні рішення про призначення у даному кримінальному провадженні дізнавача та прокурора, які звернулись до суду із вказаним клопотанням, а також до клопотання не надано описку документів, які додано до клопотання, це заважає розгляду його по суті, тому є підстави для повернення зазначеного клопотання та встановлення строку у 72 години для усунення недоліків.

Керуючись ст. 171, 172 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000108 від 17.07.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України - повернути до СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області та встановити строк у 72 години для усунення недоліків, з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1