Провадження №1-кп/761/99/2024
В И Р О К

іменем України

29 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012171 від 10 жовтня 2015 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_7 10 жовтня 2015 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 13-а, вирішив вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з посяганням на чуже майно. В цей час він помітив раніше не відому йому ОСОБА_18 , яка йшла в напрямку вул. Жилянської в м. Києві та розмовляла по мобільному телефону, у зв`язку із чим у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_18 та своєю рукою вирвав з рук останньої її мобільний телефон «Samsung galaxy A3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 5144 гривні 01 копійку, з додатково встановленим програмним забезпеченням, вартістю 947 гривень 99 копійок, в якому перебувала сім карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, з абонентським номером НОМЕР_3 , сім карта мобільного оператора «МТС», вартістю 20 гривень, з абонентським номером НОМЕР_4 та побіг по вул. Старовокзальній в напрямку пр. Перемоги. Відкрито викравши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 6132 гривні.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, та надав показання, згідно яких зазначив, що 10 жовтня 2015 року з 08 години ранку він перебував на лікуванні в медичному закладі «Пуща Водиця», тому фізично не міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Зазначив, що з потерпілою ОСОБА_18 він раніше не був знайомий, а вперше побачив її у відділі поліції. Також вказав, що ОСОБА_19 це його знайомий, однак він, ОСОБА_7 , не був присутнім при тому, як ОСОБА_19 здавав телефон потерпілої ОСОБА_18 до ломбарду, про це йому також стало відомо вже зі слів працівників поліції, які пред`являли йому підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Просив суд його виправдати.

Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд, провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яка підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні 14 вересня 2022 року, надала показання, згідно яких вона 10 жовтня 2015 року, близько 9 години ранку йшла на ринок та розмовляла по телефону. Раптом якийсь хлопець штовхнув її та вихопив телефон з її рук, після чого швидко побіг через дорогу до торговельного центру «Україна». Зазначила, що цей хлопець був одягнутий у куртку в полоску та на його голові був капюшон, який під час вчинення кримінального правопорушення трохи сповз, завдяки чому вона змогла розгледіти деякі риси його обличчя. Після чого вона викликала працівників поліції, написала заяву про вчинення кримінального правопорушення та надала опис усіх деталей зовнішності та одягу особи, яка здійснила не неї напад. Через кілька тижнів її викликали до відділу поліції, де вона побачила та впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка викрала у неї телефон.

Показання потерпілої ОСОБА_13 , щодо обставин подій, вчинених ОСОБА_7 кримінально протиправних дій, щодо відкритого заволодіння її майном, суд покладає в основу вироку як належні та допустимі докази винуватості обвинуваченого, вважає показання правдивими та такими, що цілком узгоджуються з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які наведені далі, а саме:

протоколом прийняття заяви ОСОБА_18 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 10 жовтня 2015 року, відповідно до якого працівниками поліції зафіксовано, що 10 жовтня 2015 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи по вул. Старовокзальна, 13-а в м. Києві відкрито викрала мобільний телефон «Samsung galaxy A3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 5199 гривень, в якому перебувала сім карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, з абонентським номером НОМЕР_3 , сім карта мобільного оператора «МТС», вартістю 20 гривень, з абонентським номером НОМЕР_4 , що належать ОСОБА_18 . Потерпіла ОСОБА_18 також зазначила, що бачила особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та може її впізнати;

протоколом огляду місця події від 10 жовтня 2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_20 , за участі потерпілої ОСОБА_18 , проведено огляд ділянки місцевості 4х4 метри, розташованої на тротуарі з лицевого боку будинку АДРЕСА_2 . При огляді встановлено, що з прилеглого боку ділянки знаходиться відділення банку «Михайлівський», камери відеоспостереження якого спрямовані на місце вчинення кримінального правопорушення;

протоколом огляду відеозапису від 04 лютого 2016 року, фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_20 , за участі потерпілої ОСОБА_18 , було проведено огляд відеозапису, що збережений на СD-R диску - камер відеоспостереження, розміщених на фасадній частині банку «Михайлівський», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 13-А, який був переглянутий в ході судового розгляду;

Так, із переглянутого відеозапису судом встановлено, що 10 жовтня 2015 року о 08:30:13 на відеозаписі камери спостереження, розташованої в лівій частині банку «Михайлівський», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 13-А, та спрямованої в правий бік, в кадрі з`являється потерпіла ОСОБА_18 , яка одягнута в чорну куртку та синю спідницю, іде, розмовляючи по телефону, одразу за нею рухається чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_7 , одягнутий в сіру куртку з капюшоном на голові, чорні рукавиці, темні штани. Кілька разів обернувшись та роздивившись по сторонах, чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_7 , пришвидшує свою ходу в сторону ОСОБА_18 . О 08:30:33 обоє зникають з поля зору камери. О 08:30:35 на відеозаписі знову з`являється чоловік ззовні схожий на ОСОБА_7 , вже без одягнутого на ньому капюшона, який одразу побіг на іншу сторону дороги, при цьому в своїй лівій руці він тримає предмет схожий на телефон. ОСОБА_18 побігла за вказаним чоловіком, однак за кілька кроків зупинилась.

З відеозапису камери спостереження, розташованої в центральній частині банку «Михайлівський», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 13-А, та спрямованої на вхід, встановлено, що 10 жовтня 2015 року о 08:30:34 в кадрі з`являється ОСОБА_18 , одразу за нею іде чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_7 , потім вони обоє зникають з поля зору камери. О 08:30:35 на відеозаписі знову з`являється чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_7 , який швидко тікає, за ним біжить ОСОБА_18

протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 21 січня 2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_18 впізнала особу на фотознімку під № 3 ( ОСОБА_7 ), як особу, яка 10 жовтня 2015 року її пограбувала.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового розслідування, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не вбачається.

Одночасно суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_7 наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012171 від 10 жовтня 2015 року, постанову про уточнення анкетних даних від 22 лютого 2016 року, постанову про перекваліфікацію злочинних дій від 10 лютого 2016 року, запит слідчого від 10 жовтня 2015 року, постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 05 листопада 2015 року, протокол огляду місця події від 05 листопада 2015 року, запит слідчого від 05 лютого 2016 року, відповідь директора ТОВ «Трейд Роял ЛТД» № 22/2 від 05 лютого 2016 року, клопотання про арешт майна від 05 листопада 2015 року, повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки самі по собі вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Так, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, поза розумним сумнівом.

У зв`язку з викладеним, суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у тому, що він вчинив повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає те, що він вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Обставин, які б відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеню тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, а необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, та неможливим обрати відносно нього покарання не пов`язане з позбавленням волі, або інший вид покарання.

Таке покарання стосовно ОСОБА_7 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Початок строку покарання призначеного ОСОБА_7 за даним вироком слід відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на мобільний телефон білого кольору марки «Samsung galaxy A3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 - підлягає скасуванню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання за цим вироком рахувати ОСОБА_7 з моменту звернення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року (справа № 761/32840/15-к) - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг А3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_18 ) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_13 , CD-диск з відеозаписом камер спостереження, розташованих на відділенні банку «Михайлівський», за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 13-А (який зберігається в матеріалах судового провадження) - зберігати в матеріалах судового провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1 .