Справа №949/867/24
Провадження №1-кп/949/241/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000386 від 25 квітня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 01 січня 2022 року, за достовірно невстановлених слідством обставин, перебуваючи на околиці с. Трипутня Сарненського району Рівненської області, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав каміння природного походження - бурштину, яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» № 827 від 12 грудня 1994 року, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення і є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи їх суспільну небезпечність, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення, діючи в порушення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-ІУ від 06 вересня 2005 року, переніс вказане каміння бурштину до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де не маючи документів, що підтверджують законність походження вище вказаного каміння бурштину, незаконно зберігав його до моменту його вилучення в ході проведення санкціонованого обшуку 13 червня 2023 року працівниками правоохоронних органів. Вилучене каміння бурштину, походження якого не підтверджується відповідними документами, відповідно до висновку судової гемологічної експертизи №СЕ-19/103-23/7227-ГМ від 10 липня 2023 року, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, масою 384, 92 г (0,38492 кг), ринкова вартість якого складає 656, 70 грн.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.240-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, зберігав за місцем проживання каміння бурштину. При обранні міри покарання, він та його захисник погодилися з думкою прокурора.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.1 ст.240-1 КК України, як незаконне придбання та зберігання бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.240-1 КК України, згідно ст.12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.74), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.с.80), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.83).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характеризуючі дані про винну особу, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, одружений, його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що він повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся, надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчить про його небайдужість до наслідків, що настали. Крім того, судом враховується думка прокурора, яка не наполягала на його суворості та ізоляції обвинуваченого від суспільства, а тому суд вважає необхідним та достатнімпризначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, наближеному до мінімальної межі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.240-1 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Шкоди, завданої кримінальним правопорушення, не встановлено.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1912,00 грн., згідно вимог ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною першою статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 240-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації майна на користь держави, а самекаміння бурштину.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року накладено арешт на майно, яке було вилучене 13 червня 2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: каміння, схоже на бурштин (а.п.58).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

При цьому, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію вилученого в ході обшуку майна на користь держави, тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року у справі №569/8541/23, скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн. (п`ятдесят одну тисячу гривень).

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави: каміння бурштину в сировині загальною масою 384,92 г (0,38492 кг), яке поміщене до спеціальних пакетів Експертної служби МВС №0422419 та знаходиться на відповідальному зберіганні у Рівненсьому відділенні Рівненської філії АТ КБ "Приватбанк".

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів в розмірі 1912,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот дванадцять гривень).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1