Справа № 1-253/02
Провадження № 1-в/638/177/24
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4, розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з виключенням запису з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування заяви зазначила, що 26 червня 1993 року між нею, на той час ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 26 червня 1993 року зроблено запис за №873.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що 28.12. 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис №24870.

Під час оформлення спадкової справи нотаріусом Харківського міського нотаріального округу було повідомлено про наявність арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 , та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2023 року №126/02-14 від 12.07.2023 .

Арешт на все майно за №6101478 зареєстрований 26.11.2007 р. реєстратором - Першою Харківською державною нотаріальною контрою на підставі Постанови Прокуратури Харківської області б/н від 05.05.2001 р.

Як вбачається з інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області, згідно заведеної Спадкової справи № 2/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , коло спадкоємців є таким: дружина померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановленим законом строк. Інших спадкоємців по Спадковій справі не вбачається.

Вказує, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2002 року по справі №1-253 ОСОБА_2 визнано винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 364 УК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків строком на 2 роки. Також у вироку зазначено про зняття арешту.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 1 липня 2003 року по справі №4-70/03 мого чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було звільнено від покарання за спливом випробувального терміну.

Але, до теперішнього часу арешт з майна фактично не знятий, а судове рішення не реалізовано.

Заявник у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч.4 ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Якщо у задоволенні позову відмовлено, суд може одночасно з ухваленням рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу заявника на наступне.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно дост.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до правового висновку ВП ВС від 30 червня 2020 року по справі №727/2878/19, провадження №14-516цс, спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, заявник не позбавлений звернутись до суду з позовною заявою про скасування арешту та виключення запису про обтяження з відповідних реєстрів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.158,259-261,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_4