Справа №463/1520/24
Провадження №1-кп/463/323/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000789 від 09.05.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, заступника директора ТОВ «Безпека 2022», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,-

встановив:

в провадження Личаківського районного суду м.Львова поступив обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, відомості про які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000789 від 09.05.2023.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що перешкод для призначення провадження до судового розгляду не має, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні, у зв`язку з чим просив призначити справу до судового розгляду по суті суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників кримінального провадження.

Представники потерпілого, обвинувачений та його захисник проти призначення справи до судового розгляду не заперечили.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, яке полягає у складання і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме: у період часу з 07.12.2021 до 30.12.2021, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька компанія», (далі ТОВ «Галицька компанія») ОСОБА_4 перебуваючи на території Львівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом, зловживання своїм службовим становищем під час виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу у будівлі Комунального некомерційного підприємства «6-та міська поліклініка м. Львова» за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 1, шляхом внесення до офіційних документів: акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за 21.12.2021 року (форма КБ-2в)та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 21.12.2021р. (форма КБ-3), завідомо неправдивих відомостей про об`єми та вартість виконаних робіт та використаних матеріалів, заволоділи коштами місцевого бюджету в сумі 511 145,62 гривень, чим заподіяли матеріальну шкоду бюджету Львівської міської територіальної громади на вказану суму та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України.

Формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п.13 ч.1ст.3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст.91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.191КК України, може бути вчинений у формі заволодіння чужим майном. У результаті заволодіння чужим майном винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище. Закінченим злочин у цій формі визнається з моменту незаконного безоплатного заволодіння майном або незаконної передачі його третім особам.

Таким чином інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, вважається закінченим з моменту привласнення ним коштів, зокрема з моменту перерахування таких коштів на рахунок ТОВ «Галицька компанія», місце знаходження якого в обвинувальному акті не зазначено.

Перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов до висновку, що в обвинувальному акті в порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України не зазначено місця вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу позбавляє суд визначення підсудності кримінального провадження Личаківському районному суду м.Львова.

При цьому, питання про підсудність кримінального провадження підлягає першочерговому вирішенню, оскільки порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, позаяк, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, якщо судове рішення ухвалено з порушенням правил підсудності, воно у будь-якому разі підлягає скасуванню судом вищої інстанції.

Таким чином, неправильне визначення підсудності на стадії підготовчого судового засідання матиме наслідком скасування будь-якого судового рішення.

З врахуванням наведеного вище та усталеної практики Верховного Суду (ухвала від 27.11.2023 сп.№638/15073/23 https://reyestr.court.gov.ua/Review/115238755, ухвала від 04.04.2023 сп.№ 463/642/23 https://reyestr.court.gov.ua/Review/109995582) суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

постановив:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000789 від 09.05.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1