Справа № 585/4363/23
Номер провадження 1-кп/585/177/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000733 від 11 вересня 2023 року, відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Панасівка, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.08.2009 року вироком Лебединського районного суду Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 14.02.2012 року вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 28.03.2012 року вироком Липоводолинського районного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 11.05.2012 року вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 12.03.2013 року вироком Лебединського районного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 20.05.2016 року вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185 ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 03.07.2018 року вироком Овруцького районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 14.12.2018 року вироком Овруцького районного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК країни на 5 років позбавлення волі;

- 14.05.2020 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 05 квітня 2023 року

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у період з 26.08.2023 по 27.08.2023 р. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , вирішив умисно, незаконно проникнути до даного житла.

У зв`язку із цим ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власниці ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що остання відсутня в своєму домоволодінні, ОСОБА_3 підійшов до вікна, вийняв скляну шибку вказаного домоволодіння та через даний отвір у вікні потрапив до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , в якому проживав до ранку наступного дня, чим порушив право останньої на недоторканість житла.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у період з 27.08.2023 по 28.08.2023 р. ОСОБА_3 , знаходячись поблизу домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , вирішив умисно, незаконно проникнути до даного житла.

Для цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власниці ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що остання відсутня в своєму домоволодінні, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей її будинку та, за допомогою металевого прута, який останній знайшов на території вищевказаного домоволодіння, шляхом віджиму навісного замка, який перебував на вхідних дверях будинку, потрапив всередину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 , в якому проживав до ранку наступного дня, чим порушив право останньої на недоторканість житла.

Окрім вказаного, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбої), поєднаному із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, що кваліфіковано як злочин, передбачений ч.4 ст. 187 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , в період воєнного стану, введеного на території України відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисливий особливо тяжкий злочин проти власності на території АДРЕСА_4 за наступних обставин.

Так, 10.09.2023 близько 22 год. ОСОБА_3 , перебував поруч біля домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , і у останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого поєднаного із проникненням в приміщення будинку за вищевказаною адресою, в якому проживає потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, поєднаного із проникненням в приміщення будинку розташованого за адресою АДРЕСА_5 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 10.09.2023 близько 22 год., вибивши вхідні двері, проникнув до приміщення коридору житлового будинку розташованого в за адресою: АДРЕСА_5 . На звук присутності сторонніх осіб в коридор будинку вийшов потерпілий ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_6 , руками звалив останнього на підлогу та вимагаючи грошові кошти, погрожував останньому позбавленням життя у випадку вчинення супротиву, які останній сприймав реально, почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме кулаком правої руки в область щелепи після чого, останній впав на підлогу та ОСОБА_3 , наніс ще декілька ударів кулаком правої руки в ліве вухо потерпілого. Не зупинившись на скоєному ОСОБА_3 , продовжив наносити удари ОСОБА_6 , в область ребра з лівого боку, після чого ОСОБА_3 , поставив потерпілого ОСОБА_6 , на коліна та правою ногою наніс йому удар правою ногою в область щелепи зліва, після чого ОСОБА_3 , тримаючи за одяг ОСОБА_6 , підняв його та кулаком правої руки наніс іще один удар в область обличчя, від завданого удару ОСОБА_6 , впав на спину, ОСОБА_3 , в свою чергу продовжив кулаком лівої руки наносити йому удари в область лівого ребра численні удари в область ребер з лівого боку, грудної клітини, після чого продовжив кулаком правої руки наносити удари в область обличчя, не зупинившись на скоєному взяв металеву каструлю та наніс нею удар по голові ОСОБА_6 .

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_3 , незважаючи на вимоги потерпілого ОСОБА_6 , припинити свої протиправні дії, у присутності останнього, висловлюючи погрози в бік потерпілого щодо застосування відносно нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, перебуваючи в приміщенні будинку шляхом вільного доступу відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1600 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа», моделі «RM-1187» сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 .

Після цього ОСОБА_3 , залишив приміщення будинку потерпілого ОСОБА_6 .

З викраденим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/15195 вартість мобільного телефону марки «Нокіа», моделі «RM-1187», станом на 10.09.2023 могла становити 552 грн.

Відповідно до висновку лікаря судово-медичного експерта № 322 від 31.10.2023 року під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , в останнього виявлено наступні тілесні ушкодження:закрита тупа травма грудної клітини. Лівобічний травматичний пневмогідроторакс. Перелом 4-12 ребер зліва. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій нирок. Субкон`юнктивальний крововилив. Гематома повік лівого ока.

Ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, що включають в себе перелом 4-12 ребер зліва та лівобічний травматичний пневмогідроторакс утворилися внаслідок дії тупих предметів, не є небезпечними для життя і за ступенем тяжкості оцінюються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу з більше 21 дня.

Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що включає в себе струс головного мозку, утворилися внаслідок дії тупих предметів, і за ступенем тяжкості оцінюються як легкі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не більше 21 дня, ушкодження у вигляді субкон`юнктивального крововиливу утворилося внаслідок дії тупих предметів, і за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, в частині пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст. 162 КК України та погодився за цими епізодами кримінальних правопорушень надати показання суду, у вчиненні злочину за ч.4 ст. 187 КК України свою винуватість категорично заперечив, від надання показань за цим обвинуваченням відмовився та така відмова була прийнята судом.

У зв`язку із зазначеним суд, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого та роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню за епізодами пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст. 162 КК України, допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів у кримінальному провадженні та характеризуючих матеріалів щодо особи, в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.4 ст. 187 КК України ухвалено проводити загальний порядок дослідження доказів, за виключенням допиту обвинуваченого, який відмовився у цій частині надавати показання і така відмова прийнята судом.

Так, за епізодами кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 162 КК України ОСОБА_3 надав суду показання про те, що він у квітні 2023 року звільнився із місць позбавлення волі та із своєю дівчиною та її дитиною проживав тимчасово у Житомирській області, де працював неофіційно і мав дохід. Оскільки дитині з вересня місяця необхідно було йти до школи, то його дівчина ОСОБА_9 разом із донькою повернулись у с.Пустовійтівка, де проживали до цього. Він також повернувся проживати до м.Ромни, де у нього живе сестра, знайшов підробіток за містом. Іноді у нього траплялись обставини, що він не встигав повернутись до початку комендантської години до місця проживання, а тому він заночовував у сільських хатах, які стояли без власників. Підтвердив суду, що дійсно у серпні 2023 року, більш точні дати не пам`ятає, він ввечері залишався ночувати у таких будинках у селі Скрипалі Роменського району, до яких проникав незаконним способом, однак конкретні адреси не пам`ятає. Так, одного разу він був ввечері у серпні 2023 року у селі Скрипалі, коли помітив будинок, що стоїть без мешканців та вирішив у ньому заночувати. Для цього він вийняв одну із віконних шибок будинку та таким чином потрапив всередину будинку, переночував у ньому, після чого зранку пішов у своїх справах. Іншого разу він за таких самих обставин опинився у селі Скрипалі пізно увечері у серпні 2023 року, де знову вирішив незаконно проникнути у будинок і заночувати. Обравши інший будинок у селі, адресу якого не пам`ятає, він у дворі поруч знайшов металевого прута та віджав із дверей будинку навісний замок, після чого потрапив у будинок, де переночував, а зранку пішов у своїх справах.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, його винуватість також підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст.ст. 357, 358, 359 КПК України, письмовими доказами з матеріалів кримінального провадження, а саме :

- витягом з ЄРДР за № 0000733, відповідно до якого 15.09.2023 року та 31.10.2023 року до останнього було внесено відомості за заявами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 щодо незаконного проникнення до їх будинків, розташованих у селі Скрипалі, та попередньо кваліфіковано такі дії за ч.1 ст. 162 КК України (т. справи 1, а.с. 56-57) ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_8 від 16.09.2023 р. (т. справи 1, а.с. 208);

- заявою про залучення до провадження як потерпілої від ОСОБА_8 від 16.09.2023 року (т. справи 1, а.с.209);

- копіями документів, що посвідчують особу ОСОБА_8 та право власності ОСОБА_8 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (т. справи 1, а.с. 210-221);

- заявою ОСОБА_8 від 03.09.2023 р. про надання дозволу на проведення огляду належного їй домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (т. справи 1, а.с. 222);

- протоколом огляду місця події від 03.09.2023 року, з фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто місце події за адресою: АДРЕСА_3 (т. справи 1, а.с. 223-232);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2023 року, з фото таблицею до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , у ході проведення якого ОСОБА_3 на місцевості повідомив та показав спосіб, у який він незаконно проникав до чужих домоволодінь (т. справи 1, а.с. 233-241) ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 31.10.2023 року (т. справи 1, а.с. 242);

- заявою ОСОБА_7 від 31.10.2023 р. про надання дозволу на проведення огляду належного їй домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (т. справи 1, а.с. 243);

- протоколом огляду місця події від 31.10.2023 року, з фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто місце події за адресою: АДРЕСА_2 (т. справи 1, а.с. 244-250);

- заявою про залучення до провадження як потерпілої від ОСОБА_7 від 31.10.2023 року (т. справи 2, а.с.1);

- копіями документів, що посвідчують особу ОСОБА_7 (т. справи 2, а.с. 2-4);

Таким чином суд, в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 162 КК України, безпосередньо дослідивши та оцінивши у своїй сукупності докази з матеріалів кримінального провадження, показання обвинуваченого, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи, що порушило недоторканність житла громадян.

Щодо епізоду злочину, інкримінованого ОСОБА_3 за ч.4 ст. 187 КК України то суд, дослідивши подані стороною обвинувачення докази, встановив наступне.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав суду показання про те, що він знайомий із ОСОБА_3 як із односельчанином, однак будь-яких стосунків, спілкування чи іншого із ним не підтримував і не підтримує. Увечері 10 вересня 2023 року, коли вже було затемно, приблизно о 22 год., він знаходився за місцем фактичного проживання у АДРЕСА_6 , був напідпитку, про що не заперечує. Також удома знаходилась його дружина ОСОБА_11 та їхня спільна донька, у них із дружиною цього вечора відбулась сварка з-за того, що дитина не вчить уроки, а гуляє по вечорам. У цей час ОСОБА_9 знаходилась у дворі будинку, із кимось говорила по телефону, скаржилась на нього, а він у цей час відпочивав у будинку, двері будинку були замкнені зсередини. Він почув стук у двері будинку, та, подумавши, що це ОСОБА_9 стукає, відчинив двері і прямо у цей момент отримав удав у обличчя, ударився об стіну головою і впав на підлогу у передпокої будинку. Далі відбувалось його побиття по обличчю та іншим частинам тіла ногами і руками. У передпокої була напівтемрява, але він за голосом і статурою, іншими рисами упізнав, що побої йому наносить односельчанин ОСОБА_3 , який, як йому відомо, підтримує спілкування із його дружиною. Також там бачив ще одного чоловіка, який зайшов до будинку, якого він не знав, але він його не бив, бив ОСОБА_3 і погрожував, щоб він не розшукував більше дитину і дружину, грошей чи іншого від нього не вимагав. ОСОБА_9 у цей час знаходилась надворі, що вона робила та де була донька - він не пам`ятає, бо далі втратив свідомість, а опритомнів лише зранку. Зранку він прокинувся на дивані у кімнаті будинку і відчув, що він дуже сильно побитий, йому важко було пересуватись, був у крові. При цьому він побачив також, що зник його мобільний телефон «Нокія», гроші із гаманця, у сумі 1600 грн. чи більше, точно він не пам`ятає, продукти харчування (сало та м`ясо у 3-літрових банках), які він консервував для харчування родини, а двері будинку були зачинені зі сторони вулиці на замок і він не міг їх відкрити, щоб попросити допомоги. Трохи пізніше у двір будинку прийшла його власниця ОСОБА_12 , яка шукала ОСОБА_9 , побачила, що будинок зачинений, а він лежить всередині і не може вийти та покликала чоловіка, вони якось відчинили будинок. ОСОБА_12 побачила, що він побитий і що відбувається у будинку та одразу викликала поліцію та швидку допомогу. Його забрала швидка і що далі відбувалось - він не знає, бо був у лікарні, лікувався тривалий час, тілесні ушкодження у нього були важкі.

Свідок ОСОБА_13 надала суду показання про те, що вона одружена з потерпілим ОСОБА_6 , однак припинила із ним фактичні шлюбні стосунки, підтримує близькі відносини із обвинуваченим ОСОБА_3 10 вересня 2023 року вона перебувала за місцем проживання в АДРЕСА_6 , куди близько 20:00 год. прийшов її чоловік ОСОБА_6 , він був сильно п`яний. У такому стані він із нею влаштував сварку, кричав на неї та доньку, казав, що він її більше не випустить із дому, а далі, так як був п`яний, залишився відпочивати у будинку. Вона на цю подію поскаржилась ОСОБА_16 (обвинуваченому) по телефону та приблизно о 22:00 год. він приїхав до неї разом із своїм товаришем ОСОБА_14 , з яким вони разом працювали, у цей час вона перебувала у дворі будинку, а дитина у хаті. ОСОБА_16 із ОСОБА_14 викликали ОСОБА_15 (потерпілого) із дому, він відчинив двері та ОСОБА_16 наніс йому удар в обличчя, від чого той упав у передпокої будинку. Далі бити ОСОБА_15 ногами по тулубу розпочав ОСОБА_14 , кричав на нього нецензурно, щоб він не ображав дитину та дружину, а їм із ОСОБА_16 (свідку ОСОБА_11 та обвинуваченому) сказав збирати речі, бо вони будуть йти із дому. Вони з ОСОБА_16 пішли збирати речі із будинку, одяг для неї та дитини, продукти та інше, а у цей час ОСОБА_14 все ще продовжував бити потерпілого ногами, хоча вона просила припинити, боялась, що він його вб`є. Далі, як ОСОБА_17 (потерпілий) втратив свідомість, то ОСОБА_14 його перетягнув на диван у кімнаті, забрав його телефон «Нокія», з якого вийняв сім-карту і викинув, а сам телефон віддав ОСОБА_16 . Вона із рюкзака чоловіка вийняла гаманець, із якого забрала 600 грн. для того придбання продуктів для себе та дитини, які витратила, також із дому забрали кілька 3-літрових банок із салом та м`ясом (консервів), для власного харчування, після чого пішли з будинку утрьох, разом і з донькою також. У селі по дорозі вони зустріли патруль поліції, який наказав їм повертатись додому, бо вже комендантська година, і вони повернулись. Заночували у будинку, у цей час її чоловік спав (лежав) на дивані у кімнаті, вона переживала за його стан, бо він був побитий, але ОСОБА_14 заборонив їй та ОСОБА_16 (обвинуваченому) подзвонити до швидкої чи іншим способом йому допомагати. Зранку, коли її чоловік ще не прокидався, вони знову пішли усі разом з будинку з речами, з донькою, при цьому ОСОБА_14 зачинив двері будинку ззовні на навісний замок, а ключ він замку викинув десь у кущі, і вони пішли. Насиупного дня ОСОБА_18 затримали поліцейські, а вона з донькою повернулись проживати додому.

Свідок ОСОБА_19 надав суду показання про те, що він підтримує дружні стосунки із ОСОБА_3 , познайомився із ним, коли вони в одній установі відбували покарання у місцях позбавлення волі. Протягом літа та на початку осені 2023 р. біля «Рони» у м.Ромни вони разом із ОСОБА_3 були на підробітках, там же періодично і ночували у підсобці. Одного вечора, на початку вересня 2023 року, ОСОБА_18 йому сказав, що чоловік ображає його знайому дівчину ОСОБА_20 та її доньку, та запросив його поїхати разом із ним у с.Пустовійтівку, щоб захистити, або може забрати їх із дому, він точно не зрозумів, але погодився і вони поїхали до села, вже було пізно та темно. У селі прийшли до двору, де жила ОСОБА_20 , ОСОБА_18 їй подзвонив і вона вийшла на двір, а її чоловік ОСОБА_21 зачинився у хаті зсередини. ОСОБА_20 сказала ОСОБА_16 (обвинуваченому), що ОСОБА_21 у хаті і він п`яний, але буде виходити на двір у туалет і відчинить хату. Коли ОСОБА_21 відкрив двері будинку, ОСОБА_16 одразу наніс йому удар в обличчя та той упав у коридорі, а він продовжував бити його ногами по тілу і кулаками де попадав. І він, і ОСОБА_20 казали йому припинити, бо ще вб`є ОСОБА_22 , на що він казав, що це не їх справи. щоб вони збирали речі, бо будуть йти з хати. ОСОБА_20 спочатку знаходилась у дворі разом із ним, а потім пішла збирати речі, свої і дитини у будинок, як їй наказав ОСОБА_18 . Він зайшов у будинку тоді, коли вже ОСОБА_16 припинив бити ОСОБА_22 , відтягнув його у кімнату будинку, бо сам той йти не міг, та поклав на ліжко, з якого ОСОБА_21 упав на підлогу і так залишився лежать, пізніше його знову переклали на диван. У цей час ОСОБА_20 та ОСОБА_18 збирали речі у будинку, її та дитини, бачив, що забирали якість гроші із гаманця, але хто точно і скільки - не пам`ятає, скоріше за все ОСОБА_18 , мобільного телефону взагалі не пам`ятає чи був, а коли ОСОБА_20 збирала речі, то ОСОБА_16 збирав «закатки» (консерви) по холодильниках. Він участі у побитті або викраденні речей потерпілого не приймав. Далі вони усі разом із дитиною пішли із хати, але по дорозі їх «завернула» поліція, бо була комендантська година, то вони повернулись до того ж будинку і переночували там. Ранком вони знову забрали речі, ОСОБА_16 зачинив будинок ззовні на навісний замок і викинув ключа десь у кущі і вони поїхали на базу біля «Рони» у Ромни, де він тимчасово проживав. Він переживав за ОСОБА_22 , щоб він не помер, оскільки ОСОБА_18 його сильно побив, але ОСОБА_16 заборонив йому і ОСОБА_20 викликають швидку чи когось покликати на поміч.

Свідок ОСОБА_24 надала суду показання про те, що вона знайома із ОСОБА_3 як із односельчанином, добре знає родину ОСОБА_25 та ОСОБА_20 , їх доньку ОСОБА_26 , вони з її дозволу проживають у будинку, якій їй дістався по спадкуванню. У ОСОБА_9 та ОСОБА_27 зараз погані стосунки як у подружжя та сварки, бо вона як тільки ОСОБА_18 (обвинувачений) звільняється з місць позбавлення волі, то вона йде до нього. Останній раз ОСОБА_20 з дитиною втекла навесні 2023 року, точніше не пам`ятає. Вона сказала ОСОБА_27 дзвонить до поліції, бо пропала неповнолітня ОСОБА_28 (донька), що він і зробив. Далі ОСОБА_20 знайшла поліція у якомусь соціальному центрі у Житомирській області разом з дитиною, ОСОБА_20 була побита і сказала, що її побив ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ). Їх повернули додому влітку 2023 року, ОСОБА_20 помирилась із чоловіком і вони далі продовжили жити як родина у її будинку. На початку осені 2023 р., ще було тепло, ОСОБА_21 получив гроші за пай 10000 грн. і віддав їй для збереження на дрова на зиму, а 3000 грн. залишив собі. Наступного дня чи через день, зі школи їй подзвонила вчителька ОСОБА_30 і запитала, чи вона не знає де дитина, бо у школі її немає, а ОСОБА_20 не відповідає на дзвінки. Вона пішла до свого будинку, де жила родина ОСОБА_31 і побачила, що двері ззовні зачинені на навісний замок, але у будинку чутно якийсь стогін чи бубніння. Позаглядала у вікна і побачила, що у будинку лежить ОСОБА_21 . Покликала свого чоловіка і він зірвав навісний замок з дверей та вони змогли потрапити у будинок. Там вони побачили у кімнаті ОСОБА_22 , який лежав увесь побитий, у синяках та крові, не міг ходити, у будинку теж було усе заляпано кров`ю. Вони одрази викликали швидку та поліції, а поки там чекали, то ОСОБА_21 їм розповів, що уночі до будинку прийшли двоє чоловіків, ОСОБА_3 та його друг, якого вона не знає. Вони удвох побили ОСОБА_22 , як він пояснив «місили, били носаками», а з будинку, з гаманця зникли гроші, приблизно 1600 грн., його мобільний телефон, якісь продукти типу консервів м`ясних. Хто це викрав - вона не знає. У цей час вона дзвонила ОСОБА_20 , але її телефон не відповідав, у селі вона з`явилась із дитиною десь через день після цієї події.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні прокурор доводить наступними письмовими доказами:

- рапортом помічника чергового Роменського РВП від 11.09.2023 року, відповідно до якого 11.09.2023 р. о 13:29 на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_5 було виявлено потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із діагнозом ЗЧМТ, струс ГМ, закритий перелом 5-7 ребер зліва, доставлено до ЦРЛ м.Ромни. Згідно пояснень сусідів потерпілого побив коханець дружини ;

- рапортом помічника чергового Роменського РВП від 11.09.2023 року, відповідно до якого 11.09.2023 р. о 11:56 на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_24 про те, що за адресою: АДРЕСА_5 було виявлено потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із розбитою головою, у нього забрали кошти 1600 грн., кнопковий телефон. Побив ОСОБА_6 коханець дружини ОСОБА_32 , з дружиною зачинили побитого у будинку і пішли;

- заявою ОСОБА_24 про надання дозволу на проведення огляду належного їй домоволодіння за адресою:від 05.10.2023 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 на статисті продемонстрував характер ударів, які ОСОБА_3 йому наносив у ході події 10.09.2023 р.;

- висновоком судово-медичного експерта №345 від 01.11.2023 р., відповідно до якого встановлено, що згідно медичної документації у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини, лівобічний травматичний пневмогідроторакс, перелом 4-12 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нирок, субкон`юктивальний крововилив, гематома повік лівого ока. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_6 , могли частково утворитись за обставин, продемонстрованих ним під час проведення слідчого експерименту. Так, потерпілий АДРЕСА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 11.09.2023 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд приміщення будинку АДРЕСА_6 , зафіксовано внутрішній стан приміщення та розташування предметів, вилучено футболку із слідами РБК тощо;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2023 р., відповідно до якого ОСОБА_6 повідомив що він 10.09.2023 р.ввечері перебував за місцем мешкання у АДРЕСА_5 , коли до будинку увірався ОСОБА_33 із його колишньою дружиною ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_33 розпочав наносити йому удари руками у область голови, вимагати, щоб він сказав де зберігає заощадення, що він і зробив, після чого ОСОБА_3 заволодів його грошовими коштами у сумі 1600 грн, мобільним телефоном "Нокія", з номером НОМЕР_3 ;

- заявою ОСОБА_6 від 11.09.2023 року про залучення до провадження як потерпілого;

- проотоколом тимчасового доступу до речей і документів, відповідно до якого 30.10.2023 р. отримано доступ до медичної документації щодо ОСОБА_6 у КНП "Роменська ЦРЛ";

- висновком судово-медичного експерта №322 від 31.10.2023 р., відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини, лівобічний травматичний пневмогідроторакс, перелом 4-12 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нирок, субкон`юктивальний крововилив, гематома повік лівого ока. Ушкдження у виді закритої тупої травми грудної клітини, що включають у себе лівобічний травматичний пневмогідроторакс та перелом 4-12 ребер зліва, утворилися внаслідок дії тупих преметів, не є небезпечними для життя і за ступенем тяжкості оцінюються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, що включає в себе струс головного мозку, утворилися внаслідок дії тупих предметів і за ступенем тяжкості оцінюються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не бульше 21 дня.Ушкодження у виді субкон`юктивального крововиливу утворилось внаслідок дії тупих предметів і за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження. Вищевказані тілесні ушкодження можуть відповідати терміну утворення, вказаному у постанові, що підтверджується даними медичної документації;

- протоколом проведення слідчого експерименту нструє обставини, за яких могли ктворитись тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітини з лівобічним травматичниим пневмогідротораксом та переломами 4-12 ребер зліва, забоєм нирок. Також за даних обставин могли утворитись ушкодження у виді ЗЧМТ із струсом головного мозку. При цьому потерпілий не демонструє утворення тілесних ушкоджень у виді субкон`юктивального крововиливу та гематоми повік лівого ока;

- висновком судової товарознавчої експертизи від 26.10.2023 року № СЕ-19/119-23/15195-ТВ, відповідно до якого ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки "Нокія" моделі RM-1187, придбаного 3 роки тому, у справному стані, станом на 11.09.2023 р. становить 552 гривні;

- довідкою Головного лікаря КНП "Роменська ЦРЛ" РМР від 12.09.2023 р., згідно якої ОСОБА_6 з 11.09.2023 р. знаходиться на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з відповідним діагнозом;

- протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України від 11.09.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 при затриманні добровільно видав мобільний телефон марки "Нокія" моделі RM-1187, з сім-картою НОМЕР_1 , сумку кольору олива, у якій було виявлено 1 банку об`ємом 3 л., скляну з салом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з м`ясом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з тваринним жиром;

- заявою ОСОБА_24 про надання дозвонлу на проведення слідчого експерименту за адресою: АДРЕСА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2023, з фототаблицею до нього, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_5 за участі підозрюваного ОСОБА_3 було проведено слідчий експеримент, відповідно у ході якого останній почергово продемонстрував, як потрапив до домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_6 , вибив удароами ногою вхідні двері будинку, як наніс удав правою рукою у область щелепи ОСОБА_6 , надалі повалив потерпілого на землю та наніс удар кулдаком руки у область лівого вуха, надалі у лівий бік потерпілого, надалі наніс удар ногою по обличчю, схопив і підняв потерпілого ща одяг, після чого наніс удар кулаком в обличчя, як наносив удари у область грудної клітини та по голові кулаками, коли потерпілий знаходився на підлозі. Надалі ОСОБА_3 продемонстрував шлях пересування по кімнатах будинку, місце, куди переніс ОСОБА_6 , продемонстрував місце, де зберігались продукти хзарчування, де ним було виявлено грошові кошти і мобільний телефон потерпілого, після чого як залишив місце події;

- висновоком судово-медичного експерта №333 від 01.11.2023 р., відповідно до якого встановлено, що згідно медичної документації у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини, лівобічний травматичний пневмогідроторакс, перелом 4-12 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нирок, субкон`юктивальний крововилив, гематома повік лівого ока. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_6 , могли утворитись за обставин, продемонстрованих ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту;

Суд також дослідив матеріали кримінального провадження, що подані прокурором, зокрема: витяг з ЄРДР за № 0000733, постанови слідчих про визнання та приєднання речових доказів від 11.09.2023 р., копію клопотання про арешгт майна від 12.09.2023 р., ухвалу слідчого судді від 14.09.2023 р., копію клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 19.09.2023 р., ухвалу слідчого судді від 26.09.2023 р., постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 19.10.2023 р., від 25.10.2023 р., постанову слідчого про призначення судової товарознавчої експертизи від 23.10.2023 р., клопотання слідчого від 12.09.2023 р. про застосування запобіжного заходу, ухвалу слідчого судді від 13.09.2023 р. про застосування запобіжного заходу, постанову слідчого від 30.10.2023 р. про призначення додаткової судово-медичної експертизи.

Дані письмові матеріали хоча і не є доказами в розумінні статті 84 КПК України, однак являються процесуальними документами, які підтверджують законність і правомірність проведення органом досудового розслідування процесуальних дій в межах даного кримінального провадження.

Усі наведені вище докази на думку державного обвинувача, повністю підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та прокурор вважає, що його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні зазначав, що вина його підзахисного ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК Українине доведена, та з урахуванням усіх досліджених доказів його дії мають бути перекваліфіковані на ч.1 ст.122 КК України. В обґрунтування таких вимог захисник зазначив, що його підзахисний застосував до потерпілого ОСОБА_6 фізичне насильство внаслідок особистих неприязних відносин, що стосуються жорстокого поводження потерпілого із дружиною та дитиною, а доказів того, що ОСОБА_3 мав намір заволодіти майном потерпілого, для чого вчинив напад, доказами по матеріалах провадження не доводяться, крім того спростовуються показами потерпілого та свідків, що отримано від них у суді.

Враховуючи позицію сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, однак наявність ознак кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Об`єктивна сторона грабежу характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Вчинення грабежу можливе у формі: 1) відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж); 2) відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).

При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.

Насильницький грабіж необхідно відмежовувати від розбою. Основними ознаками, за якими розрізняються ці злочини, є: а) спосіб посягання (грабіж - це завжди відкрите посягання, а розбій може вчинюватись як відкрито, так і таємно); б) характер фізичного і психічного насильства (при грабежі для досягнення своєї мети винний застосовує насильство, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, або погрозу такого насильства, при розбої - насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозу таким насильством); в) момент закінчення (грабіж за своєю конструкцією є злочином з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, тоді як склад розбою сконструйований як усічений і розбій вважається закінченим з моменту нападу незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном).

Іншою кваліфікуючою грабіж ознакою, передбаченою диспозицією ч.4 ст.186 КК України,є вчинення його в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Одночасно ст.187 КК України, як склад злочину визначено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже єдиним чинником, який відрізняє ці два суміжних склади злочинів, є саме ознака небезпечності насильства для життя та здоров`я потерпілого.

При цьому суд звертає увагу, що при грабежі, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним. Натомість, за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

З показань допитаного судом потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що у нього 10.09.2023 р. ввечері відбулась сварка із дружиною ОСОБА_9 , після чого остання телефонувала комусь і скаржилась на його поведінку, припускає, що це був ОСОБА_3 , з яким його дружина підтримує спілкування. Пізніше цього ж вечора його дружина була у дворі будинку, він почув стук у двері і відчинив, думав що дружина, але отримав одразу удар в обличчя, впав та продовжив отримувати удари по тілу, в обличчя, потім знепритомнів. Поки тривало таке побиття він упізнав, що його б`є ОСОБА_32 , який при цьому кричав на нього, щоб він не вздумав більше шукати дружину і дитину, вимог віддати гроші чи майно не пред`являв.

При допиті інших свідків у ході судового розгляду, а саме: ОСОБА_34 , ОСОБА_19 та ОСОБА_24 також було встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 існують неприязні стосунки, засновані на тому, що дружина потерпілого (свідок ОСОБА_35 ) підтримує спілкування із обвинуваченим. Однак від свідків жодних відомостей про те, що ОСОБА_3 10.09.2023 року ввечері прибув у АДРЕСА_6 , за місцем проживання родини ОСОБА_6, маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, для чого здійснив у проникнення до житла потерпілого, після чого застосував небезпечне фізичне насильство до потерпілого для подолання опору, після чого заволодів таким майном - отримано не було, відсутні у провадженні і докази того, що умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном у ОСОБА_3 міг виникнути раптово на місці події.

При цьому суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_35 в частині того, що обвинувачений ОСОБА_3 не здійснював викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , а ці дії було вчинено свідком ОСОБА_19 , оскільки остання підтримує особисте спілкування з обвинуваченим та є опосередковано зацікавленою у тому, аби за рахунок її показань могло бути помякшене покарання винному або визнано невинуватим ОСОБА_3 , однак факт заволодіння обвинуваченим майном потерпілого ОСОБА_6 сукупно підтверджено показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , письмовими матеріалами кримінального провадження, згідно яких при затриманні ОСОБА_3 у порядку ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено мобільний телефон та продукти харчування, належні потерпілому.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого умислу на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, з проникненням у житло - стороною обвинувачення не надано.

Отже, належних та допустимих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_3 щодо потерпілого застосував фізичне насильство, небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу саме з метою вчинення розбою (ст. 187 КК України), а не у звязку із наявністю у нього умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень внаслідок особистих неприязних стосунків, стороною обвинувачення суду не надано.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.187 КК України стороною обвинувачення не доведена, оскільки судом не здобуто переконливих доказів застосування обвинуваченим до потерпілого насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, саме з метою вчинення розбою, а не з інших підстав.

При цьому суд зважає на ту обставину, що у судовому засіданні під час судового слідства сторонам було забезпечено передбачені ст.22 КПК України права щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи свої висновки суд зазначає наступне.

Стаття 6 Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» передбачає, що кожний при пред`явленні йому любого кримінального обвинувачення має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.62 Конституції України, п.п.18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого, неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_3 інкримінованого суспільно небезпечного діяння за ч.4 ст.187 КК України не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

У ч.1ст.91 КПК Українинаведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК України). Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК України, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК Україниу разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_19 та ОСОБА_24 та письмовими документами, які наведені вище, доводиться факт завдання обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 у звязку із перебуванням останніх у особистих неприязних стосунках, відкрите викрадення обвинуваченим мобільного телефону потерпілого, грошових коштів та продуктів харчування, у зв`язку з цим пред`явлене прокурором обвинувачення слід перекваліфікувати з ч.4 ст.187 КК України на ч.4 ст.186 КК України та його дії необхідно кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Виключенню з обвинувачення підлягає також кваліфікуюча ознака щодо вчинення злочину обвинуваченим "із проникненням у житло", оскільки обвинувачений для потрапляння у приміщення будинку ніяких засобів подолання перешкод не застосовував, і потерпілий відчинив йому вхідні двері будинку, про що особисто підтвердив суду.

Щодо обставин, викладених у обвинувальному акті, згідно яких обвинувачений ОСОБА_3 застосував відносно потерпілого ОСОБА_6 фізичне насильство, наслідком чого було заподіяння потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, то судом відзначається наступне.

З огляду на встановлені у суді обставини вказане діяння ОСОБА_3 має ознаки певного кримінального-караного діяння, передбаченого КК України, яке не охоплюється спільним умислом на вчинення обвинуваченим відкритого викрадення чужого майна.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 337 КПК передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом з тим, ці положення не вказують на те, що у разі непідтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення сторона обвинувачення може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення.(висновок, викладений у постанові ККС ВС № 243/1573/17 від 13.01.2021 р.)

У звязку із зазначеним суд не вбачає підстав для надання окремої правової оцінки діянню ОСОБА_3 щодо застосування фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_6 з огляду на вищевикладене, крім того наведені обставини не підлягають включенню і як кваліфікуюча ознака злочину за ст. 186 КК України, що вчинений ОСОБА_3 у звязку із недоведеністю.

Отже, суд вважає доведеним, що 10.09.2023, за адресою: АДРЕСА_5 , близько 22 год. 00 хв., у ОСОБА_3 після того, як він застосував фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних стосунків, на місці події надалі виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_3 , в період воєнного стану, введеного на території України відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", 10.09.2023 близько 22 год., перебував поруч біля домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , куди прибув для з`ясування особистих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_6 .

При цьому потерпілий ОСОБА_6 на стук обвинуваченого ОСОБА_3 відчинив вхідні двері будинку, обвинувачений потрапив до приміщення будинку та застосував до потерпілого ОСОБА_6 фізичне насильство, з огляду на існування між учасниками конфлікту особистих неприязних стосунків, у ході чого потерпілий втратив свідомість.

Надалі обвинувачений ОСОБА_3 надав вказівку свідку ОСОБА_35 , з якою підтримує особисті стосунки, збирати особисті речі свої та дитини, для того щоб залишити приміщення будинку, та у цей час у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку шляхом вільного доступу, у присутності потерпілого та свідків, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1600 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа», моделі «RM-1187» сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , що належали потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 , залишив приміщення будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 .

З викраденим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за ч.4 ст. 186 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує сукупну ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини ОСОБА_3 , мотивацію таких кримінальних правопорушень, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений є раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, за якими відбував покарання у місцях позбавлення волі, останній раз звільнився із місць позбавлення волі у квітні 2023 р., однак належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, оскільки приблизно через чотири місяці після звільнення продовжив кримінально-карану діяльність та вчинив нове кримінальне правопорушення, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за останнім місцем проживання характеризується негативно, не одружений, до затримання офіційно не працював, утриманців не має.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 судом визнається рецидив злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що з попередніх судимостей ОСОБА_3 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, знову скоїв ряд умисних кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що за спрямованістю поведінки, як до, так і після вчинення кримінальних правопорушень, особа обвинуваченого представляє суспільну небезпеку для оточуючих і його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах санкції статей кримінального закону, за якими визнає його винним з огляду на правила ч.1 ст. 70 КК України, яке слід вважати справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, враховуючи продовження існування ризиків та із урахуванням харакетризуючих даних про особу, слід залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати його затримання, з 11 вересня 2023 року.

Зарахувати до строку відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 11 вересня 2023 року до набрання вироком законної сили, згідно ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою - залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи, у розмірі 717 (сімсот сімнадцять) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду від 14.09.2023 року у справі № 585/3666/23 (провадження №1-кс/585/1089/23) на речові докази у кримінальному провадженні - скасувати.

Речовий доказ - мобільний телефон марки "Нокія" моделі "RM-1187", переданий на зберігання до камери речових доказів Роменського РВП ГУ НП в Сумській області постановою слідчого СВ Роменського РВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_36 від 11.09.2023 року - повернути потерпілому ОСОБА_6

Речові докази: сім-картку оператора мобільного звязку "Київстар" НОМЕР_1 , сумку кольору олива, 1 банку об`ємом 3 л., скляну з салом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з м`ясом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з тваринним жиром, футболку білу з синіми вставками, передані на зберігання до камери речових доказів Роменського РВП ГУ НП в Сумській області постановами слідчого СВ Роменського РВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_36 від 11.09.2023 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту його фактичного отримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1