Провадження №: 1-кп/755/227/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0001708 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Макіївка Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, вдови, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.311 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Родинське Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, особи з інвалідністю 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.311 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Родинське Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.311 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть питання, що вирішується.

21.12.2023 року до Дніпровського районного суду м.Києва для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001708 від 04.07.2022 року, відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.311 КК України (справа №755/19826/23, провадження №1-кп/755/1908/23).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023 року визначено головуючого - суддю Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 та того ж дня передано матеріали провадження.

Ухвалою судді від 22.12.2023 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання, на розгляду у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

ІІ. Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження у підготовчому судовому засіданні.

1. Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Також заявив письмові клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, встановленого під час досудового розслідування, а також про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки, на його думку, обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також обставини, які слугували підставою для обрання та продовження зазначеного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, на даний час не відпали та продовжують існувати.

Зокрема, на думку прокурора, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, у разі визнання її винною це може спонукати її до втечі на тимчасово непідконтрольні Україні території або за кордон та тривалого переховування від органів слідства та суду з метою уникнення зазначеного покарання.

Крім того, остання не має постійного місця проживання, зареєстрована на окупованій РФ території та вже після запровадження воєнного стану, а саме 27.02.2023 року, отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а матеріалами негласних слідчих дій підтверджуються її наміри покинути територію України на той час, не має постійного місця роботи, а отже сталого джерела доходу, що може слугувати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки канали надходження прекурсорів на теперішній час достеменно не встановлено органом досудового розслідування.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ,прокурор вважає, що останній, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі у тому числі з конфіскацією майна, що також може спонукати його до втечі на тимчасово непідконтрольні Україні території або за кордон (діючі обмеження встановлені для чоловіків в період воєнного стану не поширюються на нього, оскільки він є особою з інвалідністю 2 групи), та тривалого переховування від органів слідства та суду з метою уникнення зазначеного покарання.

Крім того, будучи вже раніше судимим за вчинення умисних злочинів, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, та не маючи постійного джерела доходу, може знову вчиняти кримінальні правопорушення.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , на думку прокурора, враховуючи те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, у разі визнання його винним це може спонукати його до втечі на тимчасово непідконтрольні Україні території, оскільки обвинувачений має там зареєстроване місце проживання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вже раніше судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, постійного джерела доходу не має, що, на думку прокурора, може слугувати підставою для вчинення нових злочинів.

2. Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, однак заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що клопотання прокурора та підозра є необґрунтованими, а зазначені прокурором ризики відсутні. Захисник звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби.

На думку захисника, на даний час достатньо підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки цілодобовий домашній арешт негативно відображається на слабкому здоров`ї обвинуваченої, яка хворіє на цукровий діабет та потребує постійного медичного обстеження та догляду. Крім того, на даний час вона очікує стаціонарного лікування у лікарні.

Ризик переховування, вказаний прокурором у клопотанні, грунтується виключно на його припущеннях. Водночас, прокурором не надано до клопотання жодних доказів, що підтверджували би зазначені ним ризики.

Щодо зазначеного у клопотанні ризику впливу на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, захисник зазначив, що один з них є її цивільним чоловіком, а інший його братом, а тому дані твердження є абсурдними.

Крім того, захисник зауважив, що обвинувачена ОСОБА_3 змінила місце проживання та при ухваленні рішення суду просив суд, у випадку застосування запобіжного заходу застосувати його за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, однак заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній є особою з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням, а тому, на думку захисника, на даний час достатньо підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_3 , яка є його цивільною дружиною.

Крім того, на думку захисника, клопотання прокурора та підозра є необґрунтованими, а зазначені прокурором ризики відсутні.

3. Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, однак заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку захисника, дане клопотання є необгрунтованим та прокурором у своєму клопотанні не доведено наявність зазначених ризиків. Просили суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити помірний розмір застави.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд.

З норм статті 314 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до статті 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду суд:

1) визначає дату та місце проведення судового розгляду;

2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд;

3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді;

4) розглядає клопотання учасників судового провадження про:

здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту;

витребування певних речей чи документів;

здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

ІV. Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.315 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, письмові клопотання, заперечення, заяви сторони обвинувачення і захисту, обговоривши їх у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

1. Щодо призначення справи до судового розгляду, складу суду та складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК України, для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання для визначення підсудності, а також для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

Суд не вбачає підстав для складання досудової доповіді представником уповноваженого органу з питань пробації.

Таким чином, наявні всі підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (із урахуванням принципів відкритості та гласності), суддею одноособово.

Судом вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачені, захисники.

2. Щодо клопотань прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою за письмовими клопотаннями прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001708 та клопотань прокурора вбачається, що відносно ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого закінчується 31.12.2023 року, відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 20.01.2024 року.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і?х аналогів або прекурсорів, який має підвищену суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років з конфіскацією майна, обвинувачений ОСОБА_4 також у вчиненні злочину проти громадської безпеки.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше судимі за вчинення умисних злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима.

При вирішенні в підготовчому судовому засіданні питання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу суд враховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винними у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, ризик повторення чи продовження ними протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створюють обвинувачені.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочинів, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому наявність характеризуючих даних про особу обвинувачених, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотань прокурора, на думку суду не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які належні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 страждають на хвороби, які унеможливлюють перебування їх під вартою, суду не надані.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховані судом при вирішенні питання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри (обвинувачення).

При цьому суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 у вигляді цілодобового арешту необхідно задовольнити та застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням ОСОБА_3 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , на строк, що не може перевищувати двох місяців, а також задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Із урахуванням викладеного, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у домашнього арешту у нічний час доби, а також про зміну обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У частині 5 ст.182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з цим, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «середовище»; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що обвинувачений може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.

При цьому встановлений законом обов`язок слідчого судді, суду визначити розмір застави в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчить про те, що застава в певному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою. Тримання під вартою не застосовується у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному слідчим суддею чи судом.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст.177,178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю інкримінованого злочину. При цьому слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Аналізуючи вимоги чинного національного та міжнародного законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх підвищену суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан обвинувачених, інші дані про їх особу, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї та малолітніх дітей, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, наявність у них судимостей, слідчий суддя приходить до висновку про можливість визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу, однак в розмірі, який перевищує вісімдесят і становить триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а ОСОБА_4 в розмірі, який перевищує вісімдесят і становить триста п?ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Суд зважає на те, що застава є неізоляційним запобіжним заходом, проте саме такий обраний її розмір здатен утримати обвинуваченого від дій, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню встановленими законом правовими наслідками порушення умов цього запобіжного заходу та не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочинів, що інкримінуються обвинуваченим, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинувачених та належний контроль з боку можливих заставодавців під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання обвинуваченими обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

Тим самим, підготовка до судового розгляду є завершеною.

Керуючись ст.ст.3,7,9,176-178,181,183-184,194-196, 314-315,376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001708 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.311 КК України, у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва за адресою: м.Київ, вул.Пластова, буд.3, о 15-30 годині 02 січня 2024 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачені та їх захисники.

Здійснити судовий виклик свідків та обвинувачених до суду для допиту.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_3 - задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останньої за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 25 лютого 2024 року включно.

Заборонити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду цілодобово, за виключенням випадків необхідності надання медичної допомоги та необхідності перебування в укритті під час повітряної тривоги.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом цілодобово, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати засоби контролю.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_3 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу їй заборонено залишати житло цілодобово.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 25 лютого 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у вказаному розмірі у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 25 лютого 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 939400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у вказаному розмірі у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення в частині застосування запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження, направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та органу Національної поліції.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 11-30 годині 29 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1