Код суду 233 Справа № 233/2268/24
Вирок
Іменем України
04 червня 2024 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який не працює, не має місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 12 травня 2003 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 року, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 03 червня 2004 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- 07 листопада 2005 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2006 року визначено порядок застосування покарання за попередніми вироками на підставі ст. 71 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі;
- 24 грудня 2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Звільнений 28 березня 2016 року умовно-достроково на невідбутий термін 4 роки 4 місяці 12 днів;
- 08 червня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений 22 січня 2021 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 11 днів. Судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені.
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на теперішній час.
Так, в період дії воєнного стану, введеного на території України, 15 березня 2024 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , побачив в руках малознайомого ОСОБА_6 грошові кошти.
15 березня 2024 року, близько 11 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 . Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у вказаний день та в зазначений час, під приводом їх рахування взяв з рук ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень та діючи відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав чуже майно, а саме грошові кошти у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень.
Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_6 на суму 10 000 (десяти тисяч) гривень.
Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 03 червня 2024 року укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і зобов`язується: беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у судовому провадженні; надати правдиві показання у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити, речові докази повернути володільцям, судові витрати не стягувати з обвинуваченого оскільки експертиза проведена не державним експертом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій провив справу розглядати без його участі, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно з ч. 5 ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника та з письмової згоди потерпілого може бути укладено угоду про визнання винуватості.
Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.
Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, 03 червня 2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 03 червня 2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.
Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Разом з цим, обвинувачений ніде не працює, єдиного джерела доходів не має, раніше неодноразово судимий останній раз 08 червня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 6 місяців, знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин за ч. 4 ст. 186 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та підозрюваним за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню витрати на залучення експертів відсутні.
Відповідно до протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 затримано 15 березня 2024 року за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2024 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 діб до 06 липня 2024 року включно.
Обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Разом з цим, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 15 березня 2024 року по 03 червня 2024 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з дати оголошення вироку, а саме з 04 червня 2024 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 червня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 попереднє ув`язнення починаючи з 15 березня 2024 року до 03 червня 2024 року включно у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 04 червня 2024 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази: грошові кошти в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень) передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим який утримується під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Суддя: