Справа № 308/3619/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 від 24 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000624 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24 лютого 2024 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Близько 14 години 35 хвилин 24 лютого 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпечність та протиправність, знаходячись за адресою: м. Ужгород, вул. Болгарська, неподалік корпусу заводу Тиса, реалізуючи свій корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та шляхом ривка вирвав з лівої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки Poco X5 5G Pro, після чого наніс один удар затисненою кулак рукою в живіт потерпілого ОСОБА_5 , збив його з ніг та повалив на землю, де відібрав від потерпілого рюкзак який він мав при собі. Продовжуючи свої умисні дії ОСОБА_4 відкрив рюкзак де виявив в середині гаманець з грошовими коштами в сумі 550 (п`ятсот п`ятдесяти ) гривень, якими він заволодів, після чого викинув гаманець на землю, а рюкзак повернув потерпілому.

Заволодівши майном потерпілого, маючи реальну можливість розпоряджатись ним на власний розсуд ОСОБА_4 пішов в напрямку вулиці Сергія Мартина в м. Ужгород.

24 лютого 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 208 КПК України було затримано в ззвязку зз тим, що безпочередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

На підставі ч.3 ст. 208 КПК України, із дотримання правил передбачених ч.7 ст. 223 і ст. 236 КПК України в присутності понятих було проведено обшук затриманого ОСОБА_4 , в ході чого було виявлено і вилучено:

- мобільний телефн марки Poco X5 5G Pro;

- чохол до мобільного телефону;

- сім картку оператора мобільного звязку «ВФ Україна»;

- грошові кошти в сумі 32 (тридцяти двох) гривень;

Слідчий , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання про арешт майна, в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд без його участі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд клопотання без її участі, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Таким чином речі вилучені в ході обшуку особи 24 лютого 2024 року повністю підпадають під ознаки ознаки майна, яке являється речовим доказом в кримінальному провадженні, та повністю відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження №0000624 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24 лютого 2024 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 186 КК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, якою встановлено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, щодо задоволення вимог клопотання, а саме накладення арешту на мобільний телефн марки Poco X5 5G Pro, чохол до мобільного телефону, сім картку оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна», грошові кошти в сумі 32 (тридцяти двох) гривень.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на речі виявлені і вилучені 24 лютого 2024 року, в ході обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступні речі:

- мобільний телефн марки Poco X5 5G Pro;

- чохол до мобільного телефону;

- сім картку оператора мобільного звязку «ВФ Україна»;

- грошові кошти в сумі 32 (тридцяти двох) гривень;

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1