Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/171/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року, якою стосовно неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосавицьке, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, учня 9-го класу КЗ «Молодіжненський ліцей Долинської міської ради», не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 квітня 2024 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року, задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділу та застосовано відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 квітня 2024 року включно.

Органом досудового розслідування неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що 12.01.2024 року близько 01.00 години він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували по АДРЕСА_3 . Під час спілкування між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів, що виникли на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ході словесного конфлікту, ОСОБА_6 кулаками обох рук наніс кілька ударів в область голови ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_7 будучи присутнім під час вчинення насильницьких дій ОСОБА_6 , не вчинив ніяких дій з метою припинення насильства з його боку, а навпаки усвідомлюючи злочинний характер дій ОСОБА_6 та бажаючи настання злочинного результату, ОСОБА_7 почав також наносити удари ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконуючи спільний злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння, по черзі нанесли ОСОБА_10 близько 40 травмуючих ударів по голові останнього.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли.

В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, субдуральний та субарахноїданьний крововилив, визначені згідно лікарського свідоцтва про смерть, виданого судово-медичним експертом ОСОБА_11 №2608 від 12.01.2024 року.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із спричиненням смерті іншій людині, тобто внаслідок злочину настали непоправні наслідки. Покарання за злочин в якому підозрюється, передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Ці обставини дають підстави стверджувати, що підозрюваний може переховуватися від відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх вчинити дії на свою користь.

Таким чином, з урахуванням особи підозрюваного, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а також тих даних, що відображені слідчим у надісланому клопотанні, можливо стверджувати про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігти зазначеним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просила скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_6 є неповнолітнім та навчається в 9-му класі КЗ «Молодіжненський ліцей Долинської міської ради», раніше не судимим та має шанс на переосмислення своїх дій та поведінки у майбутньому. Запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На даний час нікому не відомо чи буде доведене дане обвинувачення в суді і відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. В даному випадку не тільки не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, а й взагалі в належний спосіб не доведено існування вказаних в клопотанні ризиків. Прокурором не доведено обставини, визначені в п, 3 ч. 2 ст. 183 КПК України. Обраний судом неповнолітньому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

Прокурор та підозрюваний та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли та заявили клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 12 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань унесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та розпочато досудове розслідування за № 0000018.

12.01.2024 року о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 січня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

13 січня 2024 року ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 13.01.2024 року по 09.03.2024 року включно.

13.03.2024 року у даному кримінальному провадженні спливає двомісячний строк досудового розслідування, однак внаслідок складності провадження закінчити досудове розслідування до вказаного часу неможливо, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження, необхідно провести ряд процесуальних дій.

Враховуючи складність кримінального провадження, значну кількість призначених експертиз, завантаженість експертів та неможливість отримання висновків експертів в найкоротший термін, результати яких мають доказове значення 04.03.2024 року керівником Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000018 від 12.01.2024 року до 13 квітня 2024 року.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при продовженні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Вказаний злочин є умисним, тяжким, що посягає на суспільні інтереси - проти життя та здоров`я потерпілого, що є найвищою соціальною цінністю. ОСОБА_6 раніше не судимий, є неповнолітнім, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає проживаючого АДРЕСА_2 , проживає в сім`ї, що перебуває на обліку в ССД Долинської ТГ з 17.02.2023 року, як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах, з 15.06.2023 року перебуває на обліку в службі ювенальної превенції як дитина-втікач, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, учень 9-го класу КЗ «Молодіжненський ліцей Долинської міської ради».

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання, речовими доказами вилученими під час затримання, протоколами огляду місця події, речовими доказами вилученими під час огляду місця події, допитами свідків, слідчим експериментом проведеним із свідком, лікарським свідоцтвом про смерть № 2608 від 12.01.2024 року відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_10 є тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, субдоральний субрахноїданьний крововилив, напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

Також, слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх вчинити дії на свою користь.

Також, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_6 підозрюється умисному тяжкому тілесному ушкоджені, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено на даному етапі досудового розслідування.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка неповнолітнього ОСОБА_6 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням даних про особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, посередньої характеристики та наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2024 року, якою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділу та продовжено відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 квітня 2024 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)