У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4542/24

№ 1-кп/183/1489/24

16 травня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000247 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульоти, Читинської області, російська федерація, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Прокурор вважає необхідним призначити обвинувальний акт до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту немає.

Захисник не заперечив проти призначення провадження до судового розгляду. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Потерпіла не заперечила проти призначення провадження до судового розгляду

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту або закриття провадження немає.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників процесу.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Захисник та обвинувачений кожен окремо заперечили проти задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшились, обвинувачений співпрацював зі слідством, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю та братом, має 3 дітей, погоджується з пред`явленим обвинуваченням та щиро кається. Враховуючи зазначене, просили визначити розмір застави.

Потерпіла просила задовольнити клопотання прокурора і відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про визначення розміру застави.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, не має стійких соціальних зв?язків, а також не має законного джерела прибутку. На даний час ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на отрок від 7 до 15 років, тому існує можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 мешкає в одному населеному пункті разом із потерпілою ОСОБА_6 , протягом тривалого часу переслідує останню та вчинює відносно неї домашнє насильство. Зокрема прокурор перерахував дані щодо матеріалів звернень до Новомосковського РВП ОСОБА_6 , а саме ЄО №9821 від 14.06.2023, ЄО №12050 від 13.07.2023, ЄО №23405 від 25.12.2023, ЄО №4854 від 17.02.2024., а за одним із фактів вчинення домашнього насильства прокурором Новомосковської окружної прокуратури відомості внесені до ЄРДР за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. Враховуючи вищевикладені обставини, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину матиме реальну можливість впливати на потерпілу, зокрема, шляхом погроз та насильства, з метою змусити її змінити свої показання, враховуючи насильницький характер інкримінованого злочину. Стороною захисту не висловлювались заперечення щодо достовірності вказаної інформації з метою спростування вказаного ризику.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість довести свій умисел спрямований на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_6 до кінця, так як останній протягом року неодноразово та систематично переслідує потерпілу, погрожує їй та вчиняє відносно неї домашнє насильство. Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, маючи можливість вільного пересування, може продовжити свою злочинну діяльність.

Суд погоджується з аргументами прокурора висловленими на обґрунтування вищезазначених ризиків, враховує позицію потерпілої, яка наполягала на триманні обвинуваченого під вартою.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Позицію захисту щодо визначення розміру застави суд відхиляє, оскільки, враховуючи вимоги ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З урахуванням кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч. 4 ст. 186 КК України, позиції потерпілої особи, думки прокурора, суд не визначає розмір застави.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні о 13.30 годині 22 травня 2024 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю учасників процесу.

Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 11 липня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1