УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року

м. Київ

справа №727/9439/23

провадження № 51-1270ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області, громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Судовими рішеннями встановлено, що в умовах воєнного стану 28 липня 2023 року з 13:44 по 13:45 ОСОБА_4 шляхом вільного доступу із незачиненого автомобіля марки «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: вул. Корсунська, 2а, в м. Чернівці, із пасажирського переднього сидіння здійснив крадіжку мобільного телефону, вартістю 3 251,83 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування касаційних вимог прокурор вказує, що засуджений вчинив крадіжку, маючи непогашену судимість за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК, а тому апеляційний суд безпідставно не визнав рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 . Зазначає, що телефон був вилучений поліцією, а тому апеляційний суд необґрунтовано не виключив з мотивувальної частини вироку місцевого суду посилання як на обставину, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданого збитку.

Мотиви Суду

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Зокрема він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор оскаржує ухвалу апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність й вказує, що суди не врахували рецидив як обставину, що обтяжує покарання, й неправильно визначили відшкодування збитків обставиною, що пом`якшує покарання.

Такої підстави як невідповідність призначеного судами покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через застосування судами ст. 69 КК прокурор в касаційній скарзі не наводить.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що під час призначення покарання ОСОБА_4 цей суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до тяжких, дані про особу засудженого, який є раніше судимим, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 2018 року перебуває під спостереженням лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, встановлено не було.

Вироком місцевого суду засудженому призначено остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Місцевий суд дійшов висновку, з яким також погодився апеляційний суд, про можливість призначення засудженому покарання нижче від найнижчої межі з урахуванням того, що засуджений визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдані збитки та відсутність претензій у потерпілого.

У касаційній скарзі прокурор не висловлює незгоди із застосуванням під час призначення покарання засудженому положень ст. 69 КК. Фактично скарга зводиться до правильності врахування/неврахування певних обставин, які обтяжують/пом`якшують покарання, однак доводів про те, що це призвело до призначення засудженому покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого сторона обвинувачення не наводить. З підстави, яка визначена п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК судові рішення прокурором не оскаржуються.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що хоча місцевий суд і безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданої шкоди, однак ця обставина не вплинула на вид та розмір покарання, призначеного судом першої інстанції.

В оскаржуваній ухвалі вказано, що прокурор в обвинувальному акті визначив обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а обставин, що обтяжують покарання, не встановив.

Посилання прокурора на вчинення засудженим кримінального правопорушення в умовах незнятої та непогашеної судимості суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки наявність вказаних обставин стали підставою для незастосування до засудженого положень ст. 75 КК.

Відтак ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3