Провадження 1-кс/127/6382/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000455 внесеного до ЄРДР 29.08.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Юнокомунарівськ (з 2016 року Бунге) Горлівського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: квартира АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: будинок АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання cлідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000455 від 29.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних майнових злочинів, на шлях виправлення не став, та в період відбування іспитового терміну за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 2 станні 185 КК України, вчинив умисні кримінальні правопорушення проти власності за таких обставин.

Не пізніше травня 2023 року, точнішої дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в місті Дніпрі та будучи у дружніх стосунках з ОСОБА_7 , який на той час з 06 квітня 2023 року відбував покарання у камерному приміщенні № 30 сектору для тримання осіб взятих під варту ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Барського районного суду Вінницької області за частиною 4 статті 186 КК України, вступив у попередню злочипину змову, спрямовану на задовлодіння чужим майно шляхом обману, реалізовуючи прямий злочинний умисел на спільне вчинення злочину, передбачаючи і бажаючи настання єдиного та неподільного для них злочинного результату, діючи з корисливим мотивом та метою до спільного незаконного збагачення, опираючись на допомогу та сприяння один одного, притримуючись раніше розробленої домовленості, з використанням електронно-обчислювальної техніки а саме - мобільного телефону марки «Samsung» моделі «CT-19192» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , облаштованому sim-картами, вчинили злочин за наступних обставин: ОСОБА_7 за допомогою власного мобільного телефону марки «Samsung» моделі «CT-19192» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , користуючись раніше підготовленими обліковими записами на платформі «Фейсбук» під нік-неймами « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 », здійснював розміщення оголошення про продаж побутової техніки та велосипедів, яких насправді в наявності у останнього не було, та вказував контактні номери телефону - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 . ОСОБА_4 в свою чергу, підшукав необізнаних в злочинній схемі осіб, та, не повідомляючи про свої наміри, домовлявся з останніми про відкриття на них банківських карток з прив`язкою до інтернет банкінгу належного йому мобільного телефону, з метою подальшої передачі банківської карти у його користування та використання у злочинній схемі для реалізації та виводу грошових коштів, отриманих злочинним шляхом. Таким чином, за допомогою ОСОБА_4 було відкрито наступні банківські картки, які використовувались в злочинній схемі:

№ НОМЕР_8 відкрита в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», власником якої є необізнаний в злочинній схемі ОСОБА_10 ;

№ НОМЕР_9 відкрита в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ;

№ НОМЕР_10 відкрита в АТ «Райффайзен банк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ;

№ НОМЕР_11 відкрита в АТ «СЕНС БАНК», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ;

№ НОМЕР_12 відкрита в АТ «Укргазбанк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ;

№ НОМЕР_13 відкрита в АТ «Укргазбанк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ;

№ НОМЕР_14 відкрита в АТ «Таскомбанк», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 .

Так, в період з початку червня 2023 року по кінець вересня 2023 року сто тринадцять потерпілих з різних міст України, бажаючи придбати побутову техніку та велосипеди, знайшли на платформі «Фейсбук» оголошення, розміщені ОСОБА_7 під нік-неймами « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 », та в період з початку червня 2023 року по кінець вересня 2023 року здійснили телефонні дзвінки, на вказані в оголошенні номери телефонів, після чого повідомили останньому про свої наміри придбати вказане ним майно. ОСОБА_7 вводячи в оману сто тринадцять потерпілих, підтверджував наявність у нього вказаного в оголошенні майна та повідомляв, що обов`язковою умовою його поставки є сплата, за надані ТОВ «Нова Пошта» послуги доставки, грошових коштів в сумі від 470 (чотириста сімдесяти) гривень по 5 000 (п`ять тисяч) гривень на підконтрольні банківські картки.

Сто тринадцять потерпілих, будучи введені в оману ОСОБА_7 , достовірно довіряючи, що у останнього в наявності є вказане в оголошенні майно, в період з початку червня 2023 року по кінець вересня 2023 року здійснювали переказ на банківські картки № НОМЕР_8 відкрита в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якої є необізнаний в злочинній схемі ОСОБА_10 ; № НОМЕР_9 відкрита в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ; № НОМЕР_10 відкрита в АТ «Райффайзен банк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ; № НОМЕР_11 відкрита в АТ «СЕНС БАНК», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ; № НОМЕР_12 відкрита в АТ «Укргазбанк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ; № НОМЕР_13 відкрита в АТ «Укргазбанк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ; № НОМЕР_14 відкрита в АТ «Таскомбанк», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ; грошових коштів в сумі від 470 (чотириста сімдесяти) гривень по 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Після чого ОСОБА_7 , надавав вказівку ОСОБА_4 перевірити за допомогою інтернет банкінгу, прив`язані до його мобільного телефону, вказані підконтрольні банківські картки, на предмет надходження грошових коштів у зазначеній сумі. Отримавши інформацію від ОСОБА_4 про надходження грошових коштів на підконтрольні банківські картки, ОСОБА_7 будь-яких обов`язків по доставці замовленого майна не виконував, так як і не планував їх виконувати, та надав вказівку ОСОБА_4 , зняти грошові кошти з підконтрольних банківських карток.

Після чого ОСОБА_4 , виконуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, передбачаючи і бажаючи настання єдиного та неподільного для них злочинного результату, діючи з корисливим мотивом та метою до спільного незаконного збагачення, в період з початку червня 2023 року по кінець вересня 2023 року, використовуючи банківський термінал, що розміщується за адресою: АДРЕСА_3 ; інших два встановлених банківських термінали, що розміщуються в межах міста Дніпро, Дніпропетровської області; інтернет банкінг; термінали для сплати в магазинах; здійснював зняття/розрахунок/переказ грошових коштів, частиною з якої розпоряджався на власний розсуд, а іншу частину витрачав на потреби ОСОБА_7 .

Внаслідок чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , шляхом реалізації злочинної схеми по введенню в оману сто тринадцяти потерпілих, незаконно отримали грошові кошти в загальній сумі 87 523 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять три) гривні на підконтрольні їм банківські картки, та в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілим майнового збитку.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , підозрюються у вчинені сто тринадцяти правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Крім того, ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, діючи повторно, достовірно знаючи, що грошові кошти, одержані ним на підконтрольні банківські картки: № НОМЕР_8 відкрита в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якої є необізнаний в злочинній схемі ОСОБА_10 ; № НОМЕР_9 відкрита в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ; № НОМЕР_10 відкрита в АТ «Райффайзен банк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ; № НОМЕР_11 відкрита в АТ «СЕНС БАНК», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ; № НОМЕР_12 відкрита в АТ «Укргазбанк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ; № НОМЕР_13 відкрита в АТ «Укргазбанк», власником якої є обізнаний в злочинній схемі ОСОБА_4 ; № НОМЕР_14 відкрита в АТ «Таскомбанк», власником якої є необізнана в злочинній схемі ОСОБА_11 ; - здобуті внаслідок реалізації ним та ОСОБА_7 розробленої злочинної схеми, щодо заволодіння грошовими коштами, шляхом вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння - шахрайства відносно сто тринадцять потерпілих, вирішив здійснити їх легалізацію з метою надання вигляду правомірності володіння та користування останніми за наступних обставин.

Так, в період з 09 червня по 28 вересня наявні 47 підтверджених фото фіксацією з банкоматів фактів, де ОСОБА_4 , використовуючи банкомати АТ «Банк Кредит Дніпро» та АТ КБ «ПриватБанк», що розміщуються за адресою: АДРЕСА_3 , та інших два встановлених банкомати, переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на легалізацію (відмивання) грошових коштів здобутих злочинним шляхом та укриття вже скоєного кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою отримання прибутку та надання вигляду правомірності володіння, користування коштами, якими він незаконно заволодів, діючи повторно, здійснив 47 фактів зняття готівки, суми якої коливаються від 500 по 5000 гривень, з підконтрольних банківських карток.

В подальшому ОСОБА_4 , переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на легалізацію (відмивання) грошових коштів здобутих злочинним шляхом та укриття вже скоєного кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою отримання прибутку та надання вигляду правомірності володіння, користування коштами, якими він незаконно заволодів, діючи повторно, витратив незаконно отримані грошові кошти на свої потреби та потреби ОСОБА_7 , шляхом купівлі останньому продуктів харчування, предметів гігієни тощо, які згодом самостійно та із залученням необізнаної в злочинній схемі ОСОБА_12 , направив останньому в місця позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 209 КК України, тобто легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме вчинення фінансової операції та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, а також у вчиненні тридцяти трьох правопорушень, передбачених частиною 2 статті 209 КК України, тобто легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме вчинення фінансової операції та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, вчинена повторно.

30.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені сто тринадцяти правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 209 КК України, тобто легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме вчинення фінансової операції та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, а також у вчиненні тридцяти трьох правопорушень, передбачених частиною 2 статті 209 КК України, тобто легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме вчинення фінансової операції та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, вчинена повторно

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- Протоколами відібрання заяв про вчинення кримінальних правопорушень;

- Протоколами допитів потерпілих;

- Протоколами обшуків;

- Протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- Протоколами тимчасових доступів до руху коштів по банківським карткам;

- Протоколами тимчасових доступів до операторів стільникового зв`язку;

- Протоколами оглядів документів;

- Повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .

- Протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10

- Іншими матеріали кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненими кримінальними правопорушеннями, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань, кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) переховування підозрюваного від органу досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років позбавлення волі, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, з метою уникнення відповідальності за вчинення останнього може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому від суду;

2) незаконного впливу підозрюваного на свідків кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, а тому з метою незаконного збагачення, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером вчинених кримінальних правопорушень проти власності.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та міру можливого покарання, особи підозрюваного, його репутації та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути достатньою, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; Окрім того, у випадку її застосування, з огляду на наявні ризики та особу підозрюваного, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання ним процесуальних обов`язків.

- застава не може бути достатньою, оскільки в разі сплати застави він зможе продовжити злочинну діяльність, переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- домашній арешт, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, так як даний запобіжний захід не запобігає доступу підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, що стало підставою для повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України , особу підозрюваного, зокрема його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, те, що він не одружений, відсутність стійких соціальних зв`язків, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Метою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та не забезпечать належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до пункту 4, частини 2, статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, відносно ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він являється раніше судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, з урахуванням особи підозрюваного, конкретних обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, а також враховуючи міру покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини - позбавлення волі на строк до 8 років та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення вважає доцільним застосувати заставу до ОСОБА_4 у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (116 800 грн.), що відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку сторони обвинувачення, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи вище викладені обставини, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 197 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до останнього, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не одружений.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України - обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 55 (п`ятдесяти п`яти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 30 червня 2024 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 30 червня 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні.

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 - визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Організацію затримання ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя