справа № 362/1027/24
провадження № 1-кп/362/370/24
ВИРОК
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Васильків Київської області, українець, громадянин України, має середньою освітою, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 89 КК України раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
У судовому розгляді взяли участь:
прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
обвинувачений ОСОБА_4 .
Суд установив:
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, є тяжким злочином.
Обвинувачений має середню освіту, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Ураховуючи викладене, наслідки вчиненого, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією частини 4 статті 185 КК України, а саме позбавлення волі на строк п`ять років. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.
При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, позицію прокурора, наслідки вчиненого, суд уважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням із покладенням передбачених статтею 76 КК України обов`язків.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати належить стягнути в порядку статті 124 КПК України.
Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374 КПК України, суд
1. Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
2. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.
3. Відповідно до статті 76 КК України покласти на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
4. Обчислювати іспитовий строк з дня проголошення вироку.
5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно вручити присутнім учасникам судового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Суддя ОСОБА_1