Провадження № 11-кп/824/3477/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва на розгляді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено, продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 24.05.2024 року, без визначення застави.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, особу обвинуваченого, а саме, звернув увагу на ту обставину, що на даний момент в Дарницькому районному суді м. Києва, Солом`янському районному суді м. Києва та Саксаганському районному суді м. Кривий Ріг на розгляді перебувають обвинувальні акти щодо останнього за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі проти власності, а також обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, що дає підстави зробити обґрунтоване припущення, що обвинувачений може ухилятись від явки до суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим шляхом, тому суд вважав за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на даний час інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити в повному обсязі або застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту чи визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_6 фактично не набув статусу підозрюваного та обвинуваченого, а відповідно клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього не може розглядатися, в матеріалах клопотання відсутні жодні докази того, що існують обставини, які є підставами для не визначення застави. Вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має соціальні зв`язки та одружений.

Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін, як це визначено ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не заявлено, у зв`язку із чим колегія суддів здійснює апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження, дійшовши висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України а саме: можливість переховуватись від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим шляхом.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 фактично не набув статусу підозрюваного та обвинуваченого, а відповідно клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього не може розглядатися, є необґрунтованими, оскільки з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Втім, обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується, одружений, хоч і свідчить про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, однак, з урахуванням обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому, не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який, у тому числі у виді домашнього арешту, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя