Провадження № 1-кп/679/51/2024
Справа № 679/342/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Берездів Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст.357, ст.390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в період часу з 08.07.2023 по 12.01.2024, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, на побутовому ґрунті, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних, фізичних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, 08 липня 2023 року приблизно о 17 годині 36 хвилин правопорушник ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного зі своєю співмешканкою - потерпілою ОСОБА_5 мешкання - у квартирі АДРЕСА_3 , умисно вчинив словесну сварку, під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, ображав, погрожував фізичною розправою, намагався пошкодити майно тощо, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої, скоївши домашнє насильство.

За вищевказані дії 23.08.2023 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі №679/850/23 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 03 серпня 2023 року приблизно о 10 годині, та 05 серпня 2023 року приблизно о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного зі своєю співмешканкою - потерпілою ОСОБА_5 мешкання - квартирі АДРЕСА_3 , умисно вчинив словесну сварку, під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, ображав, погрожував фізичною розправою, намагався не впускати додому, тощо, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої, скоївши домашнє насильство.

За вищевказані дії 14.09.2023 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі №679/1028/23 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 18.12.2023 року близько 19 години 00 хвилин по АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за скоєне адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , ображав її словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

За вищевказані дії 19.12.2023 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі №679/1665/23 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Також 12.01.2024 року близько 17:30 год в м. Нетішин Хмельницької області ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, вчергове створив словесний конфлікт з цивільною дружиною, який супроводжувався словесними образами, нецензурними словами, шарпанням за одяг. Крім того, в ході конфлікту ОСОБА_4 наніс удар ногою в ділянку тазу для ОСОБА_5 , не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень, однак завдав фізичного болю.

Внаслідок згаданих протиправних дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних та фізичних страждань, що викликало у останньої побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Крім того, 12.01.2024 року близько 17:35 годин ОСОБА_4 , перебуваючи в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , помітив на шафі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 серії НА 283460, виданий 16.05.2003 Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області, де в нього виник умисел на його пошкодження. Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказаний паспорт громадянина України є різновидом офіційного документа, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, умисно взяв його до рук та із застосуванням фізичної сили розірвав на шматки, чим здійснив його пошкодження, що призвело його в стан, який перешкоджає подальше його використання за цільовим призначенням.

Крім того, Нетішинським міським судом Хмельницької області від 12.01.2024 у цивільній справі № 679/55/24 (провадження №2-о/679/13/2024) за заявою ОСОБА_5 винесено рішення про видачу обмежувального припису строком на три місяці місяців, згідно якого ОСОБА_4 заборонено перебувати за місцем спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 ; наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою; вести листування та телефонні переговори із ОСОБА_5 або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Однак, будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису, ОСОБА_4 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 03 лютого 2024 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , де контактував та спілкувався з ОСОБА_5 до моменту прибуття працівників поліції ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи єдиний кримінально протиправний умисел, 22.02.2024 близько о 16 год. 00 хв. нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженням суду, повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , де контактував та спілкувався з ОСОБА_5 до моменту прибуття працівників поліції ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Таким чином ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, а саме наблизився на відстань ближче 50 метрів до місця проживання та спілкувався з ОСОБА_5 , чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім того, постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.08.2023 у справі № 679/850/23 (провадження №3/679/505/2023), яка набрала законної сили 05.09.2023, та постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.09.2023 у справі № 679/1028/23 (провадження №3/679/600/2023), яка набрала законної сили 26.09.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та окрім накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, у відповідності до положень ст. 39-1 КУпАП останнього направлено на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Із вказаним рішенням ОСОБА_4 ознайомився у встановленому законом порядку. На виконання вищезазначеного рішення суду 14.11.2023 між управлінням соціального захисту населення в особі начальника управління ОСОБА_6 (виконавець) та ОСОБА_4 (клієнт) укладено письмовий договір про надання соціальних послуг в кабінеті корекційно-реабілітаційних послуг для членів сімей, в яких вчинено насильство, відповідно до якого сторони, уклали вказаний договір про надання/отримання комплексної допомоги, соціальних послуг за Програмою корекційної роботи, на основі занять в управлінні соціального захисту населення згідно до індивідуального плану виконання угоди, а саме відвідування занять з 13.00 год. по 14.30 год. 14.11.2023, 21.11.2023, 28.11.2023, 05.12.2023, 12.12.2023, 19.12.2023, 26.12.2023, 02.01.2024, 09.01.2024, 16.01.2024, 23.01.2024, 30.01.2024, 06.02.2024, 13.02.2024, 20.02.2024, 27.02.2024, 05.03.2024, з яким ОСОБА_4 ознайомився 14.11.2023, при цьому останнього попереджено про можливу кримінальну відповідальність в разі не проходження програми для кривдників. Разом з тим, відповідно до п.п. 3.2 Договору ОСОБА_4 встановлені обов`язки: надавати правдиву, своєчасну інформацію про себе та родину; бути не в стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного) та охайному стані; не перешкоджати відповідальному спеціалісту виконувати свої посадові обов`язки; завчасно повідомити, як правило, в письмовій формі про неможливість виконання заходів Індивідуального плану, не виконання угоди (за умовами об`єктивних причин, підтвердження яких він повинен надати), а також про свій переїзд, тимчасовий чи постійний виїзд з місця проживання, хвороби або інші обставини, які мають значення для виконання Договору.

Проте, ОСОБА_4 , будучи завідомо ознайомлений з умовами виконання заходів Індивідуального плану, усвідомлюючи наслідки невиконання такого, 16.01.2024, 23.01.2024, 30.01.2024, 06.02.2024, 13.02.2024 не з`явився до уповноваженої особи управління соціального захисту для проходження програми для кривдників, про причини неявки не повідомив. Таким чином, ОСОБА_4 не виконав обов`язок, покладений на нього постановами Нетішинського міського суду від 23.08.2023 у справі № 679/850/23 та від 14.09.2023 у справі № 679/1028/23 та маючи реальну можливість проходження програми для кривдників, за відсутності поважних причин, умисно ухилився від неї.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю та пояснив, що дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 та порушував вимоги обмежувального припису. Крім того, 12.01.2024 він, також перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, порвав паспорт ОСОБА_5 «зі зла». Крім того, він протягом місяця напочатку 2024 року не відвідував уповноважену особу управління соціального захисту для проходження програми для кривдників без поважних причин, оскільки вживав алкогольні напої. У скоєному розкаявся, просив суворо його не карати.

Враховуючи, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджував усі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

При цьому судом з`ясовано: чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що події кримінальних правопорушень мали місце, обвинувачений винний у їх вчиненні, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України як систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства відносно особи, з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвели до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, за ч.1 ст.357 КК України як умисне пошкодження офіційного документа, вчинене з інших особистих мотивів, за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису та умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає його щире каяття.

Водночас, активним сприянням розкриттю злочину є добровільна допомога слідству, яка виявляється у повідомленні правоохоронному органу або суду обставин і фактів по справі, наданні доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, і таке сприяння має бути активним, ініціативним та підтвердженим доказами.

Визнання засудженим своєї вини вже після реєстрації кримінального провадження та проведення відповідних слідчих (розшукових) дій щодо встановлення його особи та місцезнаходження, викриття особи як підозрюваного тощо не містить підстав визнавати ці обставини такими, що пом`якшують покарання, оскільки не становлять собою активного сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин вказівку прокурора у обвинувальному акті щодо наявності в цьому провадженні активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд уважає безпідставною.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд враховує вчинення злочинів у стані алкогольного сп*яніння.

Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив низку послідовних кримінальних правопорушень, не дивлячись на те, що неодноразово був притягнутий до адміністративної та цивільної (ухвалення рішення щодо видачі обмежувального припису) відповідальності, тобто попереджався судом та іншими посадовими особами про майбутні негативні для себе наслідки у випадку продовження такого образу життя, вчинення правопорушень, зокрема, щодо потерпілої своєї співмешканки, однак правильних висновків для себе не зробив.

Оцінюючи особу обвинуваченого судом встановлено, що останній хоча і не судимий в силу ст.89 КК України, проте ніде не працює, не зайнятий суспільно-корисним трудом, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок і права інших громадян, підтримує стосунки з особами схильними до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень згідно з наданою суду характеристикою, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

За приписами статей 50, 65 та 75 КК України питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на конкретні фактичні обставини та характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе виключно в умовах здійснення за ним належного нагляду з обов`язковим залученням до праці та призначає покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті Закону з застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

Таке покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення нових злочинів, справедливим і таким, що не суперечить ст. 65 КК України, узгоджується із загальними засадами закону України про

Відповідно до ст. 100 та КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст.357, ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання:

-за ст. 126-1 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік;

-за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік;

-за ст. 390-1 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з часу прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Речові докази:

справу №19 про проходження ОСОБА_4 корекційної програми, копії відеозаписів з нагрудного реєстратора поліцейського на СД-дисках, пошкоджений паспорт ОСОБА_5 залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1