ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/ 2599 /24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 639 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю особи, яка претендує на власність майна - ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.02.2024 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 а саме: телефон марки Redmi Note 8 Pro, EMAI 1: НОМЕР_1 , EMAI 2: НОМЕР_2 , з наявними сім-картами з н.м.т.: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна визначено слідчий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді якою накладено арешт на майно та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та зобов`язати повернути володільцю, вилучене під час обшуку, майно.

В обґрунтування апеляційних вимог представник посилається на невідповідність вилученого майна, а саме - мобільного телефону ОСОБА_10 вимогам ст.98 КПК України, оскільки прокурором не додано жодного доказу, що він зберіг на собі хоча б якісь сліди кримінального правопорушення. А тому, вважає, що арешт був накладений з порушенням вимог ч.3 ст.170 КПК України, що є підставою для скасування ухвали.

Зазначає, що обшук був здійснений 15.04.2024, на день розгляду клопотання минув 21 день, що на його думку, свідчить про те, що за 21 день телефон міг бути оглянутий неодноразово, з метою підтвердження хоча б якогось відношення вказаного майна до кримінального провадження. Проте, до 06.05.2024 відповідних доказів до клопотання надано не було. В самому клопотанні і доданих до нього документах взагалі відсутнє будь-яке згадування ОСОБА_10 і її причетність до будь-яких протиправних дій. Крім того, як зазначає представник, прокурор посилався на призначення експертиз, проте, жодних доказів їх призначення, не долучив.

На думку представника, прокурором не доведено, що вилучене в ході обшуку майно, відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки, прокурором не доведено, які саме сліди кримінального правопорушення могли міститись на ньому, вилучення майна було проведено з порушеннями КПК неуповноваженим слідчим, клопотання подано неуповноваженим прокурором, до клопотання не додані матеріальні носії інформації, а також не було наведено жодного обґрунтування ризиків, визначених ч.ч.1,2 ст.170 КПК України, а також підстави та мети накладення аршету, а тому, в задоволенні клопотання, на думку представника, необхідно було відмовити.

Як зазначає апелянт, жодна інформація, що стосується кримінального провадження, в телефоні відсутня, а клопотання не містить обґрунтувань того, яке значення має для кримінального провадження конкретний телефон, оскільки в ньому відсутні докази на імовірну причетність ОСОБА_10 до розслідуваного кримінального провадження. А викладені у клопотанні відомості, на думку представника, жодним чином не підтверджують, що вилучені речі могли залишити на собі будь-які сліди кримінального правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Представник особи, яка претендує на власність майна - ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні Слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 16.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено громадян України з числа мешканців міста Харкова, які в період дії воєнного стану, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, з метою завдання шкоди її економічній безпеці, отримавши доступ до службової документації оборонного підприємства, яке дислокується у м. Харкові, здійснюють її копіювання та подальшу передачу представникам держави-агресора рф, а саме громадянину російської федерації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, діючи за вказівкою ФСБ рф, створив агентурну мережу для здійснення збору схем, креслень та службової документації АТ «Укренергомашини» ().

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2024 надано дозвіл слідчим, що зазначені у витягу по кримінальному провадженню № 0000265 від 16.02.2024, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом відшукання та вилучення предметів, речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового слідства і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: технічних засобів, комп`ютерної техніки (комп`ютери, ноутбуки планшети, тощо), засобів мобільного зв`язку, Sim-карт, магнітних носіїв інформації, які використовуються для здійснення протиправної діяльності та підтримки зв`язку з представниками рф, блокнотів, записників, чорнових записів, схем, креслень та службової документації АТ «Укренергомашини» (), інших речей та документів, в яких містяться відомості про здійснення злочину (а.с. 115-116).

15.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2024 проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 16.01 год. до 18.08 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 15.04.2024, виявлено та вилучено телефон марки Redmi Note 8 Pro, EMAI 1: НОМЕР_1 , EMAI 2: НОМЕР_2 , з наявними сім-картами з н.м.т.: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , що належить дружині ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 117-121).

В ході вказаного обшуку встановлено, що вилучений предмет є носієм інформації та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

16.04.2024 постановою слідчого вказаний предмет було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

16.04.2024 прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 звернувся з клопотанням про арешт майна по вказаному кримінальному провадженню №0000265 від 16.02.2024 про арешт майна, відправлене на адресу суду згідно відомостей поштового відправлення (а.с. 92-111), яке було повернуто ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2024 прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали (а.с. 112-113).

02.05.2024, після усунення недоліків, прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене 15.04.2024 року.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку, прокурор, посилаючись на здійснення СУ СБУ досудового розслідування у даному кримінальному провадженні із зазначених вище обставин, просив накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: телефон марки Redmi Note 8 Pro, EMAI 1: НОМЕР_1 , EMAI 2: НОМЕР_2 , з наявними сім-картами з н.м.т.: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.02.2024. Місцем зберігання арештованого майна, просив визначити слідчий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2.

На обґрунтування клопотання прокурор посилався на фактичні дані, за якими досудовим розслідуванням встановлено громадян України з числа мешканців міста Харкова, які в період дії воєнного стану, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, з метою завдання шкоди її економічній безпеці, отримавши доступ до службової документації оборонного підприємства, яке дислокується у м. Харкові, здійснюють її копіювання та подальшу передачу представникам держави-агресора рф, а саме громадянину російської федерації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, діючи за вказівкою ФСБ рф, створив агентурну мережу для здійснення збору схем, креслень та службової документації АТ «Укренергомашини» ().

Оскільки існують фактичні підстави вважати, що виявлені та вилучені в ході проведення обшуку 15.04.2024 речі мають значення для повного та об`єктивного розслідування кримінального провадження та можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні, так як відповідають критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України і є доказами у кримінальному провадженні. Прокурор вказував на те, що зазначені виявлені речі та документи мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, вони визнані речовими доказами та зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності. Як вказано прокурором, 16.04.2024 вищевказані речі було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання та накладення арешту на вищезазначене майно, виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що прокурором доведено, що зазначене вище вилучене майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки рішення щодо задоволення клопотання ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилучених під час обшуку речей ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання представника власника майна на відсутність правових підстав для арешту майна, зокрема мобільного телефону ОСОБА_7 , не ґрунтуються на матеріалах справи. Вилучене майно, враховуючи обставини даного кримінального провадження, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, оскільки було вилучене за місцем мешкання чоловіка ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , який займає посаду заступника начальника зварювально-механічного цеху (56) АТ «Українські енергетичні машини». З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, внесеного за № 0000265 від 16.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, яке було вчинене групою осіб.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2024, 12.04.2024 було надано дозволи слідчим, що зазначені у витягу по кримінальному провадженню № 0000265 від 16.02.2024, на проведення обшуків, шляхом відшукання та вилучення предметів, речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового слідства і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: технічних засобів, комп`ютерної техніки (комп`ютери, ноутбуки планшети, тощо), засобів мобільного зв`язку, Sim-карт, магнітних носіїв інформації, які використовуються для здійснення протиправної діяльності та підтримки зв`язку з представниками рф, блокнотів, записників, чорнових записів, схем, креслень та службової документації АТ «Укренергомашини»

Враховуючи вищенаведені обставини справи, беручи до уваги, що ОСОБА_12 є чоловіком ОСОБА_7 , а обшук проводився саме за місцем фактичного мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , твердження апелянта про безпідставність проведеного обшуку, є необґрунтованими, оскільки дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою, був наданий ухвалою слідчого судді від 11.04.2024, зокрема, для відшукання та вилучення предметів, речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового слідства і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: технічних засобів, комп`ютерної техніки (комп`ютери, ноутбуки планшети, тощо), засобів мобільного зв`язку, Sim-карт, магнітних носіїв інформації, які використовуються для здійснення протиправної діяльності та підтримки зв`язку з представниками рф, блокнотів, записників, чорнових записів, схем, креслень та службової документації АТ «Укренергомашини».

А тому, доводи апелянта щодо відсутності підстав та мети обшуку, є необґрунтованими, оскільки вилучений під час обшуку мобільний телефон відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки може містити на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, вилучення мобільного телефону ОСОБА_7 під час обшуку 15.04.2024 року, за адресою фактичного мешкання її чоловіка ОСОБА_12 , було законним, на підставі ухвали слідчого судді від 11.04.2024 року про надання дозволу на обшук. Враховуючи, що вказаний телефон знаходився під час обшуку в даному приміщенні, він був вилучений з метою виявлення будь-якої інформації, яка має значення для даного кримінального правопорушення. Телефон за своїм функціональним призначенням є носієм інформації, тому його вилучення було здійснено законно на підставі ухвали слідчого судді на обшук. Досудове розслідування ще не завершено, а тому, посилання представника власника майна на невідповідність вилученого майна критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, є передчасними, оскільки питання щодо належності майна до вчиненого злочину будуть вирішуватись під час досудового розслідування. Вилучений, під час обушку мобільний телефон підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість змінити, переробити, зіпсувати або пошкодити інформацію, яка в ньому міститься і може бути цінною для розслідування даного кримінального провадження, до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, норми ст. 96-2 КК України чітко регламентують випадки спеціальної конфіскації. Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КПК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Досудове розслідування ще не завершено, а тому, посилання представника власника майна на незаконність вилучення мобільного телефону, є передчасними, оскільки питання щодо належності майна до вчиненого злочину, будуть вирішуватись під час досудового розслідування.

Отже, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно буде йому повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Тому вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.02.2024 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 телефону марки Redmi Note 8 Pro, EMAI 1: НОМЕР_1 , EMAI 2: НОМЕР_2 , з наявними сім-картами з н.м.т.: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ___________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4