Справа № 638/7275/24
Провадження №1-кп/638/1466/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000024 від 05 січня 2024 року стосовно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Княжпогостського району Комі РФ, росіянина, громадянина України, є особою з інвалідністю 3 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

встановив:

12.04.2023 та 29.05.2023 року постановами Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, що мало місце 23.03.2023 та 24.03.2023 року, відповідно.

Окрім того, 08.06.2023 та 18.08.2023 року відповідно постановами Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства що мало місце 25.05.2023 та 01.07.2023 року відносно своєї матері ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, та діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 , 03.01.2024 року, близько о 17:00 годин, знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_3 , в якій мешкає потерпіла, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство, відносно своєї матері ОСОБА_7 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погрозами фізичною розправою на адресу останньої, а також в нанесенні одного удару в область волосистої частини голови та одного удару по лівій руці, що спричинило фізичний біль та психологічне страждання потерпілій.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного і психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 повідомив, що він 03 січня 2024 року прийшов до матері, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 , з метою прийняти душ, перевдягнутися, поїсти та піти до себе, проте матір почала кричати, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Він почав сваритися з нею, вживав ненормативну лексику та вдарив її. Вона кричала, що викличе поліцію, обвинувачений не заперечував проти виклику. У подальшому приїхали працівники поліції, забрали його з домоволодіння матері, та відвезли до його домоволодіння. Також повідомив, що в січні 2024 року він був прооперований та йому ампутували стопи нижніх кінцівок, він перебував у лікарні стаціонарно два місяці, зараз проходить лікування амбулаторно. Мешкає з мамою, так як обмежено пересувається, алкогольні напої після операції не вживає, виправляється, сварок більше не допускає. Просив суворо не карати, врахувати те, що він інвалід.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином. надала заяву, де просила суд розглядати справу за її відсутності.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежився дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст. 126-1 КК України тобто вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного і психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , наразі не працює, в зв`язку з ампутацією стоп нижніх кінцівок, має інвалідність третьої групи, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку лікаря- психіатра перебуває. Характеризується посередньо, має утриманців- неповнолітніх дітей. Відповідно до висновку судово- психіатричного експерта № 261 від 16 квітня 2024 року ОСОБА_5 страждає на хронічні психічні захворювання у формі органічного розладу особистості, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю та опіоїдів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_5 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасовим розладом психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин нетяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

Потерпіла не заявляла позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.3 п.4,5 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок захворювання, що становлять небезпеку для здоров`я інших осіб.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази- відсутні.

Позов не заявлений.

Вирок може бути оскаржений в порядку передбаченому ст. 374 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, прокуророві негайно вручити копію вироку.

Повний текст вироку складений 08 травня 2024 року.

Суддя ОСОБА_8