Справа № 302/121/24
Провадження № 1-кп/302/57/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2024 рокусмт.Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, зі слів має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,
30.01.2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області із Закарпатської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.
13.02.2024 року судом винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі заявлене захисником клопотання про скасування арешту та просить таке клопотання задовольнити.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення захисника адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 в обґрунтування поданого клопотання про скасування арешту майна, думку прокурора за даним клопотанням, оглянувши матеріали кримінального провадження № 302/121/24, ознайомившись з клопотанням захисника та доданими до клопотання документами, суд вважає, що клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З вищевказаної ухвали Закарпатського апеляційного суду від 29.02.2024 року вбачається, що колегія суддів погодилася з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст.98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості використання в частині проведення будь яких будівельно-монтажних робіт (окрім аварійно-відновлювальних) та розпорядження цим майном.
При цьому, за змістом положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою цієї ж статті регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею було накладено на нього арешт як на речовий доказ.
У поданому в судовому засіданні клопотанні захисник вказує, що потреба в арешті, який по суті був заходом забезпечення кримінального провадження, на даний час відпала. Будь-яких правових підстав для його подальшого існування немає.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Проте, захисником не доведено та в судовому засіданні не надано будь-яких доказів того, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна земельної ділянки, яка є предметом кримінального правопорушення, яке інкримінується на даний час обвинуваченому ОСОБА_5 .
Статтею 174 ч.4 КПК України регламентовано, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
При цьому суд наголошує, що обмеження майнових прав, відповідно до ч.1 ст.170 КК України має тимчасовий характер і повинно бути припинено, якщо за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом кримінального правопорушення або доказом такого.
Захисник, посилаючись, зокрема, на норми Конвенції, зазначає, що позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні лише розпочався, стороною обвинувачення в судовому засіданні 21.05.2024 оголошено обвинувальний акт, проте матеріали кримінального провадження судом не досліджені, свідки сторони обвинувачення не допитано, а тому посилання сторони захисту на порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 щодо володіння (користування) вищевказаною ділянкою є передчасним, оскільки законність саме цього володіння (користування) є предметом судового розгляду даного кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання сторони захисника слід відмовити за вищенаведеними підставами.
Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд також враховує, що відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України).
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає з урахуванням вищенаведених підстав.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст.131,170,174 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя
Міжгірського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_9