Справа №: 630/764/23 Провадження №: 1-кс/630/70/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 лютого 2024 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 від 19 лютого 2024 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000364 від 12 липня 2023 року,

в с т а н о в и в:

В поданому клопотанні ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 15 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000364 від 12 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на майно, а саме:

- земельна ділянка площею 0,1200 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:000:0464, яка на праві власності належить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження;

- земельна ділянка площею 0,1200 га та адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий № :01:000:0465, яка на праві власності належить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження;

- садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 кадастрові номери № :01:000:0464 та № :01:000:0465, де розташовані садовий будинок літ. А-2, літня житлова площа 126,00 кв.м, загальна площа 200,20 кв.м, садовий будинок літ. Б-3, літня житлова площа - 124,60 кв.м, загальна площа -239,00 кв.м, садовий будинок літ. В-1 загальна площа 220,50 кв.м, літня житлова площа 119,80 кв.м, альтанка літ. Г, огорожа № 1, огорожа № 2, колонка питної води № 3, басейн № 4, які на праві власності належать ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

а також скасувати заборону будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.

В обґрунтування клопотання заявник ОСОБА_3 вказала, що ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 15 серпня 2023 року було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000364 та накладено арешт на належні їй земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , із забороною відчуження та розпорядження. З описовою частини ухвали слідчого судді вона, ОСОБА_3 , дійшла висновку, що предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000364 є саме грошові кошти, які потерпілий ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 в якості гарантії придбання нерухомого майна за укладеними попередніми договорами. Це вказує на те, що земельні ділянки і садові будинки не були об`єктом кримінально протиправних дій та потерпілий не має право власності на них. Від так вказані об`єкти нерухомого майна не мають ознак речових доказів. Натомість в ухвалі слідчого судді вказано, що земельні ділянки і садові будинки являються речовими доказами у кримінальному провадженні, що й вимагало застосувати до них арешт. Але клопотання прокурора не містило в собі достатніх підстав розцінювати вказане майно саме речовим доказом. В той же час, норми ст.ст. 98, 170 КПК України не передбачають можливості застосування арешту до майно, яке було засобом вчинення кримінального правопорушення та/або перейшло у власність третьої особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 також вказала у клопотанні, що доводи прокурора про необхідність застосування арешту до нерухомого майна ґрунтуються лише на показаннях потерпілого ОСОБА_4 , які не підтвердженні об`єктивними даними, що вказує на відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Разом з тим, підстави для застосування арешту майна не було, оскільки не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача. На думку ОСОБА_3 , прокурором у клопотання також не було наведено жодних підстав вважати, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 96-1 КК України, і що до нього може бути застосована спеціальна конфіскація.

Також ОСОБА_3 у клопотанні звернула увагу на те, що від дня постановлення слідчим суддею ухвали про накладення арешту на майно, тобто 15 серпня 2023 року, минуло достатнього багато часу, але у кримінальному провадженні й досі не прийнято жодного процесуального рішення, що свідчить про відсутність ризиків, які були підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду клопотання була повідомлена завчасно. Її неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , за клопотанням якої було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явилися, але подала заяву, в якій вказала, що заперечує проти задоволення клопотання, і просила проводити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 15 серпня 2023 року було задоволено клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 08 серпня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000364 від 12 липня 2023 року, в якому досудове розслідування проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та накласти арешт на наступне майно:

на земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:000:0464, яка на праві власності належить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

на земельну ділянку площею 0,1200 га та адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий № :01:000:0465, яка на праві власності належить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

на садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, « АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 кадастрові № :01:000:0464 та № :01:000:0465, де розташовані садовий будинок літ. А-2, літня житлова площа 126,00 кв.м, загальна площа 200,20 кв.м, садовий будинок літ. Б-3, літня житлова площа - 124,60 кв.м, загальна площа -239,00 кв.м, садовий будинок літ. В-1 загальна площа 220,50 кв.м, літня житлова площа 119,80 кв.м, альтанка літ. Г, огорожа № 1, огорожа № 2, колонка питної води № 3, басейн № 4, які на праві власності належать ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Цією ж ухвалою було заборонено будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто без повідомлення ОСОБА_3 , як власниці земельних ділянок і садових будинків, з метою забезпечення арешту майна.

Підставою для накладення арешту на майно слугувала та інформація, що в провадженні СВ відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 12 липня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. У витязі вказано, що до відділення поліції 11 липня 2023 року надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи грошовими коштами останнього в сумі 776500 грн.

Під час досудового розслідування слідчим був проведений допит ОСОБА_4 , який пояснив про те, що ОСОБА_7 володіла на праві власності двома земельними ділянками з кадастровими номерами :01:000:0464 і :01:000:0465, які знаходяться в СТ «Коробів Хутір» на території Задонецької с/ради Зміївського району Харківської області, та на яких були розміщені садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1, та нею була видана нотаріально посвідчена довіреність на ім`я ОСОБА_5 на представництво її інтересів, в тому числі з правом підпису догорів купівлі-продажу та отримання грошових коштів. Представник ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_7 , уклав з ним, ОСОБА_4 попередні договори від 13 серпня 2012 року і 18 вересня 2012 року, за якими зобов`язався укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок і садових будинків в строк до 13 серпня 2013 року. За цими попередніми договорами він, ОСОБА_4 , сплатив представнику ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 1019500,00 грн. На вказані земельні ділянки і садові будинку приватним нотаріусом була накладена заборона на відчуження. Але в період дії попередніх договорів ОСОБА_5 постійно вводив його, ОСОБА_4 , в оману щодо причин не укладення основних договорів купівлі-продажу. Пізніше він дізнався, що обидві земельні ділянки і садові будинки були відчужені 06 листопада 2013 року ОСОБА_5 від імені власника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 , яка є кумою ОСОБА_5 . Він, ОСОБА_4 , вважає, що відчуження об`єктів нерухомого майна було здійснено ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_3 з метою заволодіння шахрайським шляхом його грошовими коштами під приводом продажу нерухомого майна та залишення вказаної нерухомості у своєму фактичному володінні.

З договорів купівлі-продажу № 2823 і № 2825, посвідчених 06 листопада 2013 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , вбачається, що відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0464 і :01:000:0465, які знаходяться в СТ «Коробів Хутір» на території Задонецької с/ради Зміївського району Харківської області, були здійснено представником ОСОБА_5 від імені власника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 , і продаж таких земельних ділянок було вчинено за ціною у 14600,00 грн. за кожну.

З договору купівлі-продажу № 2821, посвідченого 06 листопада 2013 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , вбачається, що відчуження садових будинків літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , які розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:000:0464 і :01:000:0465, було здійснено представником ОСОБА_5 від імені власника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 , і продаж таких будинків було вчинено за ціною у 108000,00 грн.

Постановою слідчого від 08 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000364 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0464 і :01:000:0465 та садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, визнані речовими доказами.

Встановлені під час розгляду клопотання прокурора від 08 серпня 2023 року обставини вказували на існування ризику відчуження земельних ділянок та садових будинків за адресою: Харківська область, Зміївський район, Задонецька с/рада, садівниче товариство «Коробів Хутір», які являється речовими доказами по кримінальному провадженню, уразі незастосування до них арешту, а від так і настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадження. Також слідчим було доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, і що об`єкти нерухомого майна могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та/або перейшли у власність третьої особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В поданому клопотанні ОСОБА_3 зазначила про те, що арешт на земельні ділянки та садові будинку було накладено необґрунтовано та без підставно. Але такі доводи не підтвердженні належними і допустимими доказами. Більше того, доводи клопотання не спростовують висновку про існування ризиків відчуження об`єктів нерухомого майна, які являються речовими доказами по кримінальному провадженню, та до яких може бути застосована спеціальна конфіскація.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з матеріалів вказаного провадження, є підстави вважати, що вказані земельні ділянки та садові будинки є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Застосування арешту до майна за вимогою прокурора на підставі відповідного клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовує втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі «Лемуан проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, прокурором була доведена наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Доводи ОСОБА_3 , що вона є добросовісним власником на даний час спірного майна не свідчать на цьому етапі досудового розслідування про несправедливість або незаконність рішення слідчого судді щодо накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки такі доводи обов`язково будуть перевірятись в порядку чинного КПК України під час досудового розслідування, а обставини, на які посилається власник майна, є предметом доказування по цьому кримінальному провадженню, оскільки воно порушено внаслідок факту шахрайства. Більш того, спосіб арешту майна, який застосовано слідчим суддею - є найменш обтяжливим, оскілки містить заборону не здійснювати відчуження вказаного нерухомого мана, але не унеможливлює користування ним. Тривалість арешту майна обумовлюється строками досудового розслідування, які передбачені чинним КПК України. Після спливу таких строків, або уразі прийняття слідчим процесуального рішення про закриття кримінального провадження, ОСОБА_3 матиме можливість реалізувати передбачене для неї процесуальне право на звернення з клопотанням до слідчого судді щодо скасування арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

З огляду на викладене вище, підстав для скасування арешту не встановлено.

Також слід звернути увагу, що заявник ОСОБА_3 скористалась свої процесуальним правом на оскарження ухвали слідчого судді від 15 серпня 2023 року в апеляційному порядку. Подана ОСОБА_3 апеляційна скарга від 25 серпня 2023 року була розглянута Харківським апеляційним судом по суті 21 вересня 2023 року, цю скаргу було залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 15 серпня 2023 року без змін. Порівняння тексту апеляційної скарги від 25 серпня 2023 року з текстом клопотання від 19 лютого 2024 року про скасування арешту дає змогу стверджувати що обидва процесуальні звернення ОСОБА_3 майже тотожне за текстом як в частині вимоги скасувати арешт, так і в частині викладу обставин, яким обґрунтоване таке клопотання. Тобто жодної нової обставини на обґрунтування того, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, або арешт накладено безпідставно, в поданому клопотанні не вказано.

Керуючись ст. 2, 5, 7, 9, 170, 174, 309, 356, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 від 19 лютого 2024 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000364 від 12 липня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1