Справа №523/5226/24
Провадження №1-кп/523/1108/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженні, відомості про яке 04.08.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернулась до суду із клопотанням, в якому просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матерям, за вчинення кримінального проступку, що підпадає під ознаки ч.2 ст.309 КК України.

в вересні 2023 року, приблизно о 14:00 годині, неповнолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, перебуваючи по АДРЕСА_1 (біля парку Михайлівська площа), побачив біля бордюру згорток чорного кольору, обмотаний липкою стрічкою, в якому знаходився зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору. Розуміючи, що зазначена порошкоподібна речовина є психотропною речовиною та достовірно знаючи її властивості, ОСОБА_4 , всупереч ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, залишив собі, тим самим, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав.

Після чого, ОСОБА_4 переніс вищевказаний наркотичний засіб до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно, з метою подальшого вживання, без мети збуту.

Так, 31.01.2024, в період часу з 17:45 годин по 17:55 годин працівниками поліції проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: сходового майданчику, під час якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видала належний її правнуку ОСОБА_4 зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, загальною масою 10,047г., яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), кількісним вмістом 6,504г., що, згідно таблиці № 2 до наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 513/4733 є великими розміром, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

В діях неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України: незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, а саме:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля у вигляді заборони залишати житло з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

3) передачі неповнолітнього під нагляд його матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним 18 років.

Законний представник потерпілого у присутності малолітнього потерпілого ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Неповнолітній ОСОБА_4 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, його законний представник погодилась із заявленим прокурором клопотанням про застосування, на підставі ч. 2 ст.105 КК України, примусових заходів виховного характеру у виді 1) застереження; 2) обмеження дозвілля у вигляді заборони залишати житло з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ; 3) передачі неповнолітнього під нагляд його матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним 18 років.

Захисник підтримав клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, за обставин, викладених в клопотаннях, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , народився 28.11.2008 року, тобто на час вчинення злочину йому виповнилось 15 років.

Суб`єктом кримінального правопорушення в силу ст. 18 КК України є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує дані про особу неповнолітнього, який є учнем ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий, де характеризуються посередньо, виховується матір`ю, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, не перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Одеської міської ради, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

ОСОБА_4 не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років відповідно, на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинили суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді 1) застереження; 2) обмеження дозвілля у вигляді заборони залишати житло з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ; 3) передачі неповнолітнього під нагляд його матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним 18 років.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.105 КК України, ст.501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженні, відомості про яке 04.08.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, а саме:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля у вигляді заборони залишати житло з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

3) передачі неповнолітнього під нагляд його матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним 18 років.

Речові докази, а саме: відеозапис зберігати в матеріалах кримінального провадження №№ 0000054; зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, 4-ММС (4-метилметкатинон), який передано до камери зберігання ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1