УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в:

30 травня 2024 року через систему «Електронний суд» на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладеного у її заяві від 05 квітня 2024 року.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, адвокат ОСОБА_3 посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та обґрунтовує її тим, що 05 квітня 2024 року вона звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з заявою про вчинення кримінального правопорушення від 05 квітня 2024 року. При цьому, 18 квітня 2024 року вона отримала лист з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 5784-2024 від 18 квітня 2024 року, відповідно до якого заява представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 направлена до Державного бюро розслідувань для розгляду. Так, згідно листа заступника керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 № 1191зкп/10-2-04-01-5198/24 від 19 квітня 2024 року, заяву представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Однак, на час звернення до суду зі скаргою відповідні відомості про кримінальне правопорушення уповноваженою особою (слідчим) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове слідство не розпочато, що свідчить про порушення вимог ст. 214 КПК України.

Крім того, скаржник просила вирішити питання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених.

Уповноважена особа (слідчий) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, у відповідності до ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, 05 квітня 2024 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернулась з заявою до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про нібито вчинення директором Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби України ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 387 КК України, яка листом від 19 квітня 2024 року направлена до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві для розгляду у встановленому законом порядку.

Однак, станом на день розгляду скарги відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове слідство не розпочато.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України передбаченого, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, аналіз положень ст. 214 КПК України, ст. ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, у висновку зробленому у постанові Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 встановлено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує, обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши зміст долученої до скарги заяви про вчинення, на думку адвоката ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить викладу відповідних фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 387 КК України, зокрема даних про наявність об`єктивної сторони злочину, яка полягає в розголошенні без письмового дозволу прокурора, слідчого або особи, яка провадила оперативно-розшукову діяльність, даних досудового розслідування особою, попередженою в установленому законом порядку про обов`язок не розголошувати такі дані, в чому полягали протиправні дії чи бездіяльність директора Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби України ОСОБА_6 , та чи була заподіяна істотна шкода фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

При цьому, ч. 5 ст. 214 КПК України встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення, яких адвокатом ОСОБА_3 у заяві від 05 квітня 2024 року належним чином наведено не було, а відтак, на переконання слідчого судді, бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутня.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11 КК України, ст.ст. 60, 214, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Поновити представнику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1