У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити її скаргу в повному обсязі.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що викладені в її заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування.

Звертає увагу, що в її заяві викладені конкретні факти на які вона послалась як на обставини вчинення кримінального правопорушення, і ці факти підлягають всебічному дослідженню в межах кримінального провадження та надання оцінки в процесуальний спосіб передбачений КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

07.08.2023 року ОСОБА_4 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою № БІВ-07/08-2023 про вчинення слідчим Першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, 29.08.2023 ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості за її заявою № БІВ-07/08-2023 від 07.08.2023 про вчинення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві злочину за ознаками ч. 4 ст. 382 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що у діях слідчого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, а будь-яких інших фактичних та допустимих доказів про вчинення такого злочину слідчому судді не надано, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Апелянт ОСОБА_4 просила розглядати апеляційну скаргу без її участі, в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 07.08.2023 скаржник звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві злочину, у якій зазначено, що слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва своєю ухвалою від 11.04.2023 зобов`язав слідчу ОСОБА_5 розглянути клопотання ОСОБА_4 від 09.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000004, проте матеріалів які б свідчили про виконання вказаної ухвали остання так і не отримала. У зв`язку з чим скаржник вважає, що в діях слідчого вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, вона, звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що зі змісту скарги вбачається, що невиконання рішення слідчого судді від 11.04.2023 слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 полягає у не розгляді клопотання ОСОБА_4 , поданого 09.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000004.

З гідно діючих норм КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання, а у разі відмови у задоволенні клопотання слідчий виносить вмотивовану постанову, яка вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення надсилається їй, проте, наразі, даних, що слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві відмовлено у задоволенні чи не розглянуто клопотання ОСОБА_4 від 09.02.2023 у слідчого судді немає. А тому, в діях слідчого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, а будь-яких інших фактичних та допустимих доказів про вчинення такого злочину слідчому судді не надано, тому відсутні підстави для задоволення скарги.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_4 , про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про вчинення слідчою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, оскільки ОСОБА_4 , фактично не погоджується з процесуальними діями та рішеннями слідчого під час проведення досудового розслідування.

За такого, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_4 .

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 406, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді