КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/6284/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2857/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000586 від 26 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного, 16 години 35 хвилин 15 березня 2024 року.

Визначено, що строк дії ухвали закінчується о 16 годині 35 хвилин 14 травня 2024 року.

Визначено розмір застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….».

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою,

- не відлучатися з м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі їх наявності, свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 14 травня 2024 року включно.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурорів Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту або застави у значно меншому розмірі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги те, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я. Крім того, підозрюваний є військовослужбовцем та розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.

Апелянт вказує на те, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, а підозрюваному немає сенсу переховуватись від органів слідства, так як враховуючи його попереднє місце роботи, про нього є багато інформації у правоохоронних органів.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував обставини, наведені у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, за наявності яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також апелянт наголошує на тому, що поза увагою суду залишились особисті обставини життя підозрюваного, які можуть свідчити на користь його процесуальної поведінки.

Апелянт вказує на те, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000586 від 26.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється в тому, що він в один із днів, але не пізніше 15.03.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у порушення вимог ст. ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст.ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п. п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою збуту бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу придбав та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 1 гранату Ф1 та 182 патрони калібру 5,45х39 мм, де зберігав їх до моменту виявлення цього факту працівниками правоохоронних органів 15.03.2024 приблизно о 19 год 01 хв під час проведення обшуку за вказаною адресою, чим вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Він же, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється в тому, що він в один із днів, але не пізніше 07.03.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у порушення вимог ст.ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст.ст.178, 328 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п.п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою збуту бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу придбав та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 2 гранати Ф1 та 1 гранату іноземного виробництва М-67, після чого 07.03.2024, приблизно о 13 год 30 хв, перебуваючи в приміщенні під`їзду №1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з тих же мотивів та метою, за грошові кошти в сумі 19000 грн. збув без передбаченого законом дозволу вказані бойові припаси та вибухові пристрої ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності останнього, чим вчинив придбання, носіння, зберігання, збут бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Він же, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється в тому, що він в один із днів, але не пізніше 15.03.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у порушення вимог ст. ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст.ст.178, 328 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п. п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою збуту бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу придбав та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 1 гранату Ф1 та 1 гранату типу «РГН», після чого 15.03.2024 приблизно о 17 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні під`їзду №1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з тих же мотивів та метою, за грошові кошти в сумі 10000 грн. збув без передбаченого законом дозволу вказані бойові припаси та вибухові пристрої ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності останнього, чим вчинив придбання, носіння, зберігання, збут бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у придбанні, зберіганні, носінні, збуті бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

15.03.2024 о 18:12 годин, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (фактичний час затримання 15.03.2024 о 16:35 годин).

16.03.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

16.03.2024 слідча СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, про застосування щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави - шістдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідча вказала на те, що підставами підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, а саме:

- рапорт від заступника начальника ВКП Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду покупця від 07.08.2024;

- протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових коштів від 07.03.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , від 07.03.2024;

- рапорт від начальника СВКП Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_13 ;

- показаннями, отриманими в ході допиту свідка ОСОБА_11 від 29.02.2024;

- показаннями, отриманими в ході допиту свідка ОСОБА_14 від 07.03.2024;

- протоколом огляду покупця від 15.03.2024;

- протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових коштів від 15.03.2024;

- показаннями, отриманими в ході допиту свідка ОСОБА_11 від 15.03.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , від 15.03.2024;

- показаннями, отриманими в ході допиту свідка ОСОБА_15 від 15.03.2024;

- показаннями, отриманими в ході допиту свідка ОСОБА_16 від 15.03.2024;

- протоколом затримання в порядку статті 208 КПК ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.03.2023;

- протоколом обшуку у квартирі АДРЕСА_5 ;

- показаннями, отриманими в ході допиту свідка ОСОБА_11 від 07.03.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідча зазначає, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Крім того, слідча звертає увагу на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Також слідча зазначає, що на той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що, повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, вказує те, що він вчинив умисне кримінальне правопорушення проти громадської безпеки та порядку, що свідчить про те, що підозрюваний може погрожувати свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.

Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_7 своїми умисними діями, вчинив придбання та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

16.03.2024 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчої задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до о 16 год. 35 хв. 14 травня 2024 року, із визначенням застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, з покладенням на останнього обов`язків у разі внесення застави, які визначено даною ухвалою до 14 травня 2024 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчої підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відтак, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що повідомлена ОСОБА_7 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості».

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк від трьох до семи років).

Також колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що існує ризик впливу на свідків з метою зміни останніми показань.

Крім того, слідчий суддя встановив, з чим погоджується й колегія суддів, що у клопотанні взагалі не міститься жодного обґрунтування на підтвердження наявності ризиків, визначених пунктами 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в застосуванні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_17 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, всупереч твердженням апелянта, слідчим суддею були враховані обставини справи, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Доводи сторони захисту про те, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, такі твердження в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Твердження апелянта, що поза увагою суду залишились особисті обставини життя підозрюваного, які можуть свідчити на користь його процесуальної поведінки, колегія суддів бере до уваги та зазначає, що позитивна характеристика підозрюваного у певній мірі зменшує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте не настільки, аби нівелювати їх повністю.

Щодо доводів апелянта, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, апеляційний суд зазначає наступне.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПКне вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч.1 ст.177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання іншого запобіжного заходу, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого суддіСолом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4