ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/31/22 Номер провадження 11-кп/814/1554/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000347 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0000347,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000347 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 та ч.3 ст.307, ч.1 ст.306 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 16 червня 2024 року.

Крім того, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2021 року у даному провадженні щодо ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 135 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 306450 грн.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, маючої двох неповнолітніх дітей, непрацюючої, несудимої,

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 та ч.3 ст.307, ч.2 ст.304 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 16 червня 2024 року.

Крім того, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2021 року у даному провадженні щодо ОСОБА_9 визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 грн.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить застосувати до обох обвинувачених запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити заставу у мінімальному розмірі.

При цьому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наголошує, що обвинувачені вже протягом трьох років перебувають під вартою.

Стверджує, що ОСОБА_9 забезпечена житлом, має місце для постійного проживання та рідних, які готові внести за неї заставу.

Зауважує, що ОСОБА_8 також має місце постійного проживання у житловому приміщенні в АДРЕСА_1 .

Вказує, належна процесуальна поведінка обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження, бажання надавати пояснення з метою встановлення істини у справі свідчить про відсутність у них наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Зазначає, що обвинувачені не мають судимостей, в установі попереднього ув`язнення характеризуються позитивно, повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вручались.

Стверджує, що ОСОБА_9 має ряд хронічних захворювань та потребує лікування.

Зауважує, що неповнолітні діти обвинуваченої у зв`язку з ув`язненням матері позбавлені батьківського піклування та набули психоневрологічних розладів, перебувають на обліку у лікаря психоневролога та потребують постійного нагляду.

Вказує про відсутність підстав стверджувати про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів з огляду на презумпцію невинуватості.

Зауважує, що сама лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, всупереч твердженням захисника, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, одне з яких є особливо тяжким злочином, а ОСОБА_9 , крім того, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності.

Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинувачених, дані про їх особи, сімейний і майновий стан.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Твердження захисника про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених шляхом застосування до них більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави в мінімальному розмірі, що передбачений кримінальним процесуальним Законом, є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися.

На думку колегії суддів, місцевий суд правильно вказав про наявність ризику переховування обвинувачених від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Крім того, апеляційний суд враховує конкретні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень у складі організованої групи, що є однією з найбільш небезпечних форм організованої злочинної діяльності, а також тривалість вчинення ними протиправної діяльності, починаючи з 2019 року, кількість інкримінованих їм епізодів злочинної діяльності, а також те, що не виявлені джерела придбання прекурсорів та психотропних речовин.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у втягненні у протиправну діяльність свого неповнолітнього сина, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку та наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Матеріали справи та апеляційні скарги не містять об`єктивних даних про неможливість тримання обвинувачених під вартою з огляду на стан їх здоров`я.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження захисника про наявність в обвинувачених міцних соціальних зв`язків, зокрема, посилання на наявність житла, за місцем розташування якого до них можливо застосувати домашній арешт, в даному випадку не спростовують правильності висновків суду з урахуванням наведених обставин.

Також колегія суддів звертає увагу, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог закону.

Висновок суду щодо розміру застави належним чином умотивований, узгоджується з наведеними вимогами закону, ураховує конкретні обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинувачених, дані про їх особи та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Крім того, розмір застави визначений слідчим суддею тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0000347 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4