Справа № 383/502/24
Номер провадження 1-кс/383/118/24
УХВАЛА

23 квітня 2024 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

володільця майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000052 від 19.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим начальником Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на вилучений в ході огляду місця події, автомобіль ВАЗ 21053 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вилучені з салону автомобіля 6 змивів, 4 з яких з кожних дверей вказаного автомобіля, а також по одному змиву з керма та важелю перемикання передач.

Необхідність накладення арешту слідчий пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000052 від 19.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та необхідністю забезпечення належного збереження речових доказів, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження та проведення судової автотоварознавчої експертизи та судово-біологічних експертиз.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що зобов`язується зберігати автомобіль як речовий доказ по справі належним чином та не відчужувати його до наданого дозволу. Автомобіль йому було передано під зберігання 23.04.2024 року.

Дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи, викладені в ньому, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відділенням поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000052 від 19.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, розпочатого за фактом того, що 19.04.2024 року до відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 19.04.2024 близько 14 години невідома особа шляхом таємного викрадення незаконно заволоділа, автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який він тимчасово залишив на відкритій ділянці місцевості по вул. Народна, біля перехрестя з вул. Гоголя в м. Бобринець.

19.04.2024 в період часу з 15 год. 10 хв. по 16 год. 45 хв. було проведено огляд місця події на території торгівельної площадки, яка розташована на відстані 35 метрів у західному напрямку від місця розташування магазину "Огородник", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було оглянуто автомобіль ВАЗ 21053 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході проведення якого було вилучено 6 змивів, 4 з яких з кожних дверей вказаного автомобіля, а також по одному змиву з керма та важеля перемикання передач.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно до ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так, 19.04.2024 року т.в.о начальника слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) слідчого відділення №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 складено протокол огляду місця події на підставі заяви про незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зі змісту протоколу вбачається, що слідчим оглянутий транспортний засіб, зняті змиви з приладів автомобіля, при цьому інформація про вилучення вказаного транспортного засобу у протоколі не відображена, відтак, вказане майно не є тимчасово вилученим у розумінні КПК України.

До клопотання додана постанова про визнання предмету речовим доказом та передачу його на зберігання, датована 12.03.2023 року. За змістом постанови автомобіль ВАЗ 21053, державний номер НОМЕР_1 , визнано та долучено як речовий доказ по кримінальному провадженню та визначено місце його зберігання на території ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Таким чином, вказаний транспортний засіб був вилучений у власника без правових підстав.

Щодо встановлення підстав накладення арешту на автомобіль слід відзначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого,повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (….) 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, крім самої лише констатації у клопотанні, що майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, відчуження, пошкодження, зміни або знищення, мають бути надані відповідні докази заявлених ризиків. Клопотання не містить переконливих доводів, що це майно потерпілого може бути певним чином знищено або ж воно зникне, що воно може бути пошкоджено, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню.

Проведення судово-біологічної експертизи у кримінальному провадженні забезпечується відібраними змивами під час огляду місця події, накладення арешту для забезпечення проведення автотоварознавчої експертизи не є співмірним засобом забезпечення кримінального провадження.

Щодо накладення арешту на відібрані у ході огляду автомобіля змиви, слід зазначити, що за визначенням ст. 190, 179 ЦК України майном вважаються предмети матеріального світу, які перебувають у власності суб`єкта права (фізична особа, юридична особа, держава, територіальна громада, Український народ), у тому числі: окрема річ, сукупність речей, майнові права та обов`язки, гроші і цінні папери, а також майнові права на них.

Вилучені в ході огляду предмети змиви з предметів не можуть бути майном в розумінні ст. 190 ЦК України, тому підстави накладення арешту на зазначені предмети відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Представник органу досудового розслідування не довів суду, що саме позбавлення володільця майна права розпорядження майном забезпечить збереження речового доказу, та незастосування такого крайнього заходу як арешт майна призведе до його знищення чи приховування, оскільки за змістом ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмови у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні т. в. о. заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 24 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7 ЗАМША