Справа № 953/1399/24
Провадження № 1-кп/953/685/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604, щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кругляківка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_2

захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. ОСОБА_2 , в кінці серпня 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на отримання підробленого посвідчення водія з відкритими категоріями В1, В, Cl, С, з метою керування транспортним засобом відповідної категорії, знайшов в мережі інтернет інформацію про можливість виготовлення підробленого посвідчення шляхом надання своїх анкетних даних. Після чого, через соціальну мережу «Instagram», ОСОБА_2 вчиняючи дії, направлені на пособництво у підробленні посвідчення, домовився в ході переписки з невстановленою досудовим розслідуванням особою про підроблення водійського посвідчення за грошову винагороду в сумі 8000,00 гривень. Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_2 , перебуваючи на території Київського району м. Харкова, точного місця знаходження в ході досудового розслідування не встановлено, на вимогу невстановленої досудовим розслідуванням особи, надав свої персональні дані, а саме цифровий варіант фотокартки, ПІБ (прізвище, ім`я та по-батькові), дату народження та зразок власного підпису для виготовлення підробленого водійського посвідчення.

В подальшому, на початку вересня 2023 року, ОСОБА_2 , являючись пособником у підробці посвідчення, отримав у відділенні «Нової пошти» № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, відправлене від невстановленої органом досудового розслідування особи підроблене пластикове водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.07.2023, з відкритими категоріями В1, В, Cl, С, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його фотокарткою, що відповідно до висновку експерта № СЕ- 19/121-23/23444-ДД від 23.10.2023 не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, з метою його використання для підтвердження права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, ОСОБА_5 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою його використання.

1.2. Крім того, 06.10.2023 близько о 10:10, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER PRADO 150» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись по вул. Амурська в м. Харків, поблизу будинку №3 був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Харкові УПП в Харківській області на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

У подальшому, в тому ж місці та без відриву в часі, на закону вимогу працівників поліції пред`явити документи, що дають право керувати вказаним транспортним засобом, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24.07.2023, з відкритими категоріями В1, В, С1, С, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, є підробленим, а саме відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-23/23444-ДД від 23.10.2023 не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, надав його працівникам патрульної поліції на підтвердження прав законності керування ним транспортним засобом, таким чином використав підробленій документ.

Отже, ОСОБА_2 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. До Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, який містить клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як убачається з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акта до суду, відносно ОСОБА_2 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 381 КПК України, спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою , формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 17, ст.ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України, суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження.

2.2. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 , в кінці серпня 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на отримання підробленого посвідчення водія з відкритими категоріями В1, В, Cl, С, з метою керування транспортним засобом відповідної категорії, знайшов в мережі інтернет інформацію про можливість виготовлення підробленого посвідчення шляхом надання своїх анкетних даних. Після чого, через соціальну мережу «Instagram», ОСОБА_2 вчиняючи дії, направлені на пособництво у підробленні посвідчення, домовився в ході переписки з невстановленою досудовим розслідуванням особою про підроблення водійського посвідчення за грошову винагороду в сумі 8000,00 гривень. Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_2 , перебуваючи на території Київського району м. Харкова, точного місця знаходження в ході досудового розслідування не встановлено, на вимогу невстановленої досудовим розслідуванням особи, надав свої персональні дані, а саме цифровий варіант фотокартки, ПІБ (прізвище, ім`я та по-батькові), дату народження та зразок власного підпису для виготовлення підробленого водійського посвідчення.

В подальшому, на початку вересня 2023 року, ОСОБА_2 , являючись пособником у підробці посвідчення, отримав у відділенні «Нової пошти» № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, відправлене від невстановленої органом досудового розслідування особи підроблене пластикове водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.07.2023, з відкритими категоріями В1, В, Cl, С, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його фотокарткою, що відповідно до висновку експерта № СЕ- 19/121-23/23444-ДД від 23.10.2023 не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, з метою його використання для підтвердження права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того, 06.10.2023 близько о 10:10, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER PRADO 150» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухаючись по вул. Амурська в м. Харків, поблизу будинку №3 був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Харкові УПП в Харківській області на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

У подальшому, в тому ж місці та без відриву в часі, на закону вимогу працівників поліції пред`явити документи, що дають право керувати вказаним транспортним засобом, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24.07.2023, з відкритими категоріями В1, В, С1, С, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, є підробленим, а саме відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-23/23444-ДД від 23.10.2023 не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, надав його працівникам патрульної поліції на підтвердження прав законності керування ним транспортним засобом, таким чином використав підробленій документ.

Установлені органом досудового розслідування і викладені судом обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

2.3. Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою його використання та використання завідомо підробленого документа.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_6 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього, є щире каяття.

3.2. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються, як кримінальні проступки, їх вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має зареєстроване та фактичне місце проживання.

4.3. При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1КК України, не встановлено.

4.3. При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. Разом із цим, відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, а також відсутності збитків та/або шкоди і обставин, що обтяжують покарання, суд зазначає про наявність правових підстав для призначення обвинуваченому покарання в порядку передбаченому статтею 69-1 КК України.

4.5. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання - за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень 00 (нуль) копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

4.6. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на проведення судово-технічної експертизи документів, що проводилася експертами Харківського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121/-23/23444-ДД від 23.10.2023 у розмірі 956,00 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Арешт майна.

Питання про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2023, суд вирішує відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

6.3.2. Запобіжний захід.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень 00 (нуль) копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, - не застосовувати.

Речовий доказ: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24.07.2023 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритими категоріями В, В1, С, С1, з ознаками підробки, після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2023 на вилучене у користувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8034 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні витрати, понесені на проведення судово-технічної експертизи документів, що проводилася експертами Харківського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121/-23/23444-ДД від 23.10.2023 у розмірі 956,00 грнстягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя - ОСОБА_1