КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3981/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

17 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024 клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто 05 липня 2024 року включно.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 8 років позбавлення волі, характер та обставини вчинення інкримінованого йому злочину, який вчинений військовослужбовцем в умовах воєнного стану та спричинив тяжке тілесне ушкодження людини, дані щодо особи обвинуваченого, який не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, згідно наданої адвокатом довідки в період з 01 по 30 жовтня 2022 приймав участь у бойових діях в Херсонській області, має визначене місце проживання, а також з огляду на наведені у клопотанні прокурора обставини існування відносно ОСОБА_6 на даний час інших кримінальних проваджень, дійшов висновку, про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з метою уникнення ризиків зазначених в п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на можливість призначення йому покарання у випадку встановлення судом його винності, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, суд першої інстанції, з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не знайшов підстав для призначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали, що постановлена з порушенням процесуальних норм, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024 та відмовити прокурору Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні №0002232 від 28.10.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує, що суддя, зазначаючи про наявність ризику переховування від суду, не зазначила доказу наявності вказаного ризику, окрім того, не досліджувала «вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення і доведення ризику» (п.1 ч.1 ст. 178 КПК України), не навела мотиви відхилення доводів сторони захисту про відсутність у клопотанні про продовження запобіжного заходу, викладу обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п.1 ч.2 ст. 194 КПК України).

Також апелянт зазначає про відсутність належного обґрунтування неможливості запобігання ризику переховування від суду, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.6 ч.1 ст. 184 КПК України). Крім того, захисник вказує, що формальне відношення судді до з`ясування обставин про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме відсутність в ухвалі обґрунтування обставини не зменшення ризику переховування від суду порушує ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («право на свободу та особисту недоторканість», «право на справедливий суд») і вказує на порушення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом першої інстанції матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002232 від 28.10.2023, по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024 клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто 05 липня 2024 року включно.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції, були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисників для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

При розгляді питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором продовження існування ризику - переховування від суду, а також обґрунтування наявності інших ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, то, на переконання колегії суддів, вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як правильно встановив суд першої інстанції, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання на строк до 8 років позбавлення волі, характер та обставини вчинення інкримінованого йому злочину, який вчинений військовослужбовцем в умовах воєнного стану та спричинив тяжке тілесне ушкодження людини, дані щодо особи обвинуваченого, який не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, приймав участь у бойових діях в Херсонській області, має визначене місце проживання, а також з огляду на наведені у клопотанні прокурора обставини існування щодо ОСОБА_6 на даний час інших кримінальних проваджень дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше його тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, стадії судового розгляду, зокрема, проведення підготовчого засідання, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, може впливати на свідків, які ще не допитані у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів або відмови їх надавати.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на не дослідження судом першої інстанції доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, колегія суддів до уваги не бере, оскільки це є предметом судового розгляду суду першої інстанції та наступної їх оцінки, тоді як під час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається.

З приводу наданих захисником даних щодо особи обвинуваченого, який мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, у 2023 році мав оперативне втручання пов`язане з переломом бедрової кістки, колегія суддів зауважує, що такі обставини не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, які на даному етапі провадження не дають підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились ів сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі, потребу в подальшому триманні під вартою. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянта про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на жодному доказі, колегія суддів вважає безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегія суддів, не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто 05 липня 2024 року включно - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4