справа № 631/360/24
провадження № 1-кп/631/97/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2024 року під № 0000007, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця села Сенькове Куп`янського району Харківської області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 10.08.2010 року Куп`янським МВ ГУМВС України в Харківській області),

ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , із середньою освітою,

холостого, без утриманців, не працевлаштованого, не мобілізованого,

який на військовому обліку не перебуває, раніше не судимий,

є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ;

та фактично проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

29 березня 2024 року під вхідним № 2040/24-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293, 301 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2024 року під № 0000007, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України (а. с. 126).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження зареєстровано під єдиним унікальним № 631/360/24 (провадження № 1-кп/631/97/24) та передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 127).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 25.03.2024 року заступником керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_4 надані відповідні повноваження процесуального керівника у цьому провадженні, надіслав обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 1 5, 24, 17, 126).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав прокурору свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням його права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що викладено у формі відповідної заяви (а. с. 1, 13 - 15).

Також, суд переконався, що й підозрюваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності захисника ОСОБА_6 , що діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням № 005-270002972 від 27.03.2024 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 001002, виданим 28.09.2018 року, склав письмову заяву щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 1, 8 10, 120, 121).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2024 року під № 0000007, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваного, засвідченою його підписом та підписом його захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за можливе за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що на початку лютого 2024 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 перебував у центрі АДРЕСА_3 , де зустрів раніше знайомого ОСОБА_5 , який у ході бесіди розповів, що його син ОСОБА_7 проходить військову службу за мобілізацією та перебуває на території проведення бойових дій неподалік від міста Бахмут Донецької області. При цьому, за час проходження служби ОСОБА_7 отримав поранення та має бажання перевестися до іншого підрозділу для проходження служби, яка б відповідала його стану здоров?я, та на віддаленості від зони проведення бойових дій. У вказаний час у ОСОБА_2 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме: грошовими коштами ОСОБА_5 ,- та він повідомив останнього, що має велике коло знайомих серед військовослужбовців, у тому числі серед керівного складу та може спробувати домовитись щодо переведення його сина для подальшого проходження військової служби на території Харківської області, і запропонував обмінятись номерами телефонів. 07 лютого 2024 року з метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_3 о 13 годині 47 хвилин зателефонував ОСОБА_5 на його мобільний телефон з номером НОМЕР_4 та повідомив останньому неправдиву інформацію про те, що має можливість домовитись щодо переведення його сина для подальшого проходження військової служби на території Харківської області, із більш безпечними умовами проходження подальшої служби. При цьому ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_5 , що матиме певний клопіт, у зв`язку з чим він допоможе останньому за грошову винагороду у розмірі 27000,00 гривень, а грошові кошти можна переводити йому частинами на банківську карту, номер якої він буде повідомляти потерпілому в телефонному режимі. Будучи введеним в оману, ОСОБА_9 , вважаючи, що це є правомірним та вкрай необхідним для близької людини - свого сина, погодився на пропозицію ОСОБА_10 та 07.02.2024 року о 14 годині 35 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки НОМЕР_5 , емітованої АТ КБ «Приватбанк», здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_11 на банківську картку НОМЕР_6 у сумі 2000,00 гривень. Крім того, 08.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_5 того ж дня о 07 годині 19 хвилин здійснив переказ готівкових грошових коштів ОСОБА_2 у сумі 2000,00 гривень на картку НОМЕР_6 через термінал, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . 10.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 13 годині 00 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_7 у сумі 3000,00 гривень. 11.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 07 годині 27 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_6 у сумі 3000,00 гривень. Крім того, 11.02.2024 року будучи введеним в оману, ОСОБА_5 о 15 годині 35 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_12 на банківську картку НОМЕР_8 у сумі 3000,00 гривень. 12.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 15 годині 43 хвилини через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_8 у сумі 2000,00 гривень. 13.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 09 годині 00 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_11 на банківську картку НОМЕР_8 у сумі 3000,00 гривень. 14.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_13 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 11 годині 17 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_9 у сумі 2000,00 гривень. 18.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 08 годині 12 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_9 у сумі 2000,00 гривень. 23.02.2024 року після отримання телефонного дзвінка від ОСОБА_2 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 того ж дня о 15 годині 11 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_9 у сумі 3000,00 гривень. 27.02.2024 року, отримавши телефонний дзвінок від ОСОБА_13 , будучи введеним в оману, ОСОБА_9 28.02.2024 року о 14 годині 15 хвилин через застосунок «Приват24» зі своєї банківської картки, емітованої АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_5 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_2 на банківську картку НОМЕР_9 у сумі 2000,00 гривень. ОСОБА_2 , отримавши грошові кошти від потерпілого на власні банківські карти НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_9 , емітовані АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та банківську карту НОМЕР_8 , емітовану ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», в загальній сумі 27000,00 гривень, позбувся своєї сім-карти з номером НОМЕР_3 , а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму (а. с. 2 - 4).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_2 вчинив впродовж лютого 2024 року кримінальне правопорушення проти власності ОСОБА_14 у виді шахрайства.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 , доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд керується нормою прямої дії, а саме приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 1 статті 190 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення раніше не судимий (а. с. 107 зворот), не працевлаштований, холостий (а. с. 87 зворот), утриманців не має, є внутрішньо переміщеною особою (а. с. 89), на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не перебуває (а. с. 99 102, 103), як і не перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації не призваний (а. с. 92), за місцем фактичного мешкання з серпня 2023 року не проживає, а тому надати йому характеристику неможливо (а. с. 106), на обліку районного сектора з питань пробації не знаходиться (а. с. 94, 96), у вчиненому щиро розкаявся.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття.

В силу приписів частини 3 статті 67 Кримінального кодексу України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію кримінального проступку, що інкримінується ОСОБА_2 у провину, а також те, що він не є особою, перелік яких наведений у частині 3 статті 56 Кримінального кодексу України, суд вважає, що його виправлення можливе шляхом виконання ним у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначать органи місцевого самоврядування, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 190 Кримінального кодексу України, у виді громадських робіт, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку суду це відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, обставини та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відсутність судимості, наявність постійного місця реєстрації, натомість вимушене переселення з нього до фактичного місця мешкання, факт того, що він не працевлаштований, а тому не має постійного та стабільного заробітку, відсутність до нього претензій з боку потерпілого як матеріального, так і морального характеру, а також щире каяття винного, й вважає, що саме така міра покарання сприятиме вихованню його в дусі додержання законів України, формуванню в нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Також, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 69 чи 69-1, а також статті 75 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був, речових доказів та процесуальних витрат не має, заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 50, 56, 65 67 і частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), а також статтею 31, частиною 9 статті 100, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 395 і 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двохсот) годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1