ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000216, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винуватою та засуджено:

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Згідно з вироком суду,11.04.2023 близько 13 год. 30 хв. в приміщенні кальян-бару «JJK», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 4, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс потерпілому ОСОБА_9 перший удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме лівої щоки. Від удару потерпілий втратив рівновагу і впав на підлогу, спиною донизу. Коли останній почав підніматися, ОСОБА_8 наніс ще шість ударів по голові та переніссю. Для захисту ОСОБА_9 схватив ОСОБА_8 за ноги, стоячи на колінах, так як хотів його зупинити. Після чого останній наніс ще один удар в область голови.

Внаслідок нанесення вищевказаних ударів, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми лівої половини обличчя, яке кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синець спинки носу, яке кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині стягнення розміру моральної шкоди на користь потерпілого та зменшити розмір стягнення моральної шкоди до 5000 грн.

Вказує, що зазначені потерпілим життєві обставини та стан здоров`я самі по собі жодним чином не доводять ані безпосередньо факт та форму відчуття позивачем моральної шкоди, ані кореляцію із обраним ним способом її компенсації та заявленим розміром позовних вимог.

Зазначає, що визначений судом розмір моральної шкоди є надмірним. Докази про те, що позивач зазнав сильного фізичного болю, душевних страждань, емоційних хвилювань та стресу, у зв`язку із ушкодженням його здоров`я суду не надано, а обґрунтування позову щодо моральної шкоди мають абстрактно-описовий характер.

У зв`язку з чим, вважає що сума відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою.

Позиції учасників судового провадження.

До суду апеляційної інстанції обвинувачений не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що не є перешкодою апеляційного перегляду вироку суду. Прокурор та представник потерпілого заперечили проти доводів скарги, просили вирок суду залишити без змін.

Потерпілий був належним чином повідомлений, до суду апеляційної інстанції не з`явився, просив розглянути апеляційну скаргу за участі його представника.

Захисник ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомив про відсутність у нього повноважень на участь в апеляційній інстанції.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій за ч.2 ст.125 КК України є правильним та учасниками судового провадження не оспорюється.

Твердження про надто великий розмір моральної шкоди, яку суд вирішив стягнути на користь потерпілого, є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково або відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

в) Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Судом встановлено та не заперечується обвинуваченим, що він вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілому було спричинено моральну шкоду.

Розмір моральної шкоди не є надмірно великим та не свідчить про безпідставне збагачення потерпілого. Як доказ обґрунтування позовних вимог ОСОБА_9 надав до цивільного позову копію посвідчення особи з інвалідністю 2 групи з дитинства.

Потерпілий стверджував, і це не заперечував обвинувачений, що вони є друзями з дитинства і про проблеми із здоров`ям ОСОБА_9 , а саме, про наявність інвалідності з дитинства у потерпілого, ОСОБА_8 добре знав.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №476615 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена 2 група інвалідності з дитинства безтерміново. За висновком комісії ОСОБА_9 показана праця без тяжких фізичних та психоемоційних навантажень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що потерпілий потребує більш тривалого часу для відновлення свого психоемоційного стану після отримання моральних страждань внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, ніж особа, яка не має аналогічних захворювань.

Колегія суддів враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме в громадському людному місці в приміщенні кафе в присутності як сторонніх осіб, так і спільних знайомих, що не могло не викликати у потерпілого відчуття приниження.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд правильно врахував розмір понесених ОСОБА_9 витрат на відновлення душевного спокою та психічної рівноваги, створення умов для повернення його емоційного та фізичного стану в найбільш наближений до того, що був до порушення його прав, відновлення самопочуття.

Враховуючи наведене, визначений судом розмір морального відшкодування, який підлягає до стягнення із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості та не є надмірним і не свідчить про безпідставне збагачення потерпілого.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене, відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4