Справа №538/550/24
Провадження по справі №1-кп/538/104/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000011 від 18.01.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Млини Лохвицького району Полтавської області, громадянка України, із середньою освітою, вдова, на утриманні малолітніх дітей немає, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 25.10.2023 року Лохвицьким районним судом за ст. 126-1 КК України до громадських робіт строком 240 годин, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2023 року Лохвицьким районним судом Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання у виді 240 годин громадських робіт. 06.12.2023 року ОСОБА_4 поставлена на облік до Миргородського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, як особа засуджена до покарання у виді громадських робіт.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Відповідно до положень ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

За ч. 1 ст. 37 КВК України засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані:

-додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання;

-сумлінно ставитися до праці;

-працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.

Також згідно ч. 4 ст. 37 КВК України засудженому забороняється без погодження з уповноваженим органом з питань пробації виїжджати за межі України.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

11.12.2023 року з ОСОБА_4 провідним інспектором сектору пробації проведено індивідуально-профілактичну бесіду, в ході якої її ознайомлено з порядком, умовами, початком строку відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджено про те, що в разі ухилення відбування покарання вона може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Цього ж дня засуджена ОСОБА_4 надала підписку, згідно якої зобов`язувалася додержуватись встановлених, відповідно до закону, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитись до праці, працювати на визначених для цього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації .

11.12.2023 року Миргородським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_4 направлено до Гирявоісковецького старостинського округу виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району для відбуття призначеного покарання у вигляді 240 годин громадських робіт. Відповідно до розпорядження міського голови № 131 від 12.12.2023 ОСОБА_4 було прийнято для відбування покарання на базі Гирявоісковецького старостинського округу у вигляді громадських робіт строком 240 годин та відповідно з графіком виходу на роботу засудженої до громадських робіт з 13.12.2023 року вона приступила до відбуття покарання. Відповідальною призначено старосту Гирявоісковецького старостинського округу ОСОБА_5

03.01.2024 року до Миргородського районного сектору № 2 з питань пробації надійшла доповідна записка від Гирявоісковецького старостинського округу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області про те, що ОСОБА_4 02.01.2024 року на відпрацювання громадських робіт не з`явилася. 04.01.2024 року засудженій ОСОБА_4 , було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 09.01.2024 року, для встановлення причин не виходу на відпрацювання громадських робіт, однак за викликом остання не з`явилася.

05.01.2024 року надійшла доповідна записка від Гирявоісковецького старостинського округу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області в якій зазначено, що ОСОБА_4 03.01.2024 року та 04.01.2024 року не з`являлася для відбування громадських робіт.

10.01.2024 року засудженій ОСОБА_4 , було повторно направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 16.01.2024 року.

16.01.2024 року надійшла доповідна записка від Гирявоісковецького старостинського округу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області в якій зазначено, що ОСОБА_4 15.01.2024 для відпрацювання громадських робіт не з`явилася.

16.01.2024 року засуджена ОСОБА_4 з`явилася до уповноваженого органу з питань пробації та надала письмове пояснення, в якому зазначила, що 02.01.2024, 03.01.2024р., 04.01.2024р. та 15.01.2024р. не з`являлася для відбування громадських робіт так як займалася власними справами.

Згідно доповідних записок від Гирявоісковецького старостинського округу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області засуджена ОСОБА_4 не з`являлася на відпрацювання громадських робіт 26.01.2024 року, 29.01.2024 року, 05.02.2024 року, 06.02.2024 року, 07.02.2024 року, 08.02.2024 року, 19.02.2024 року, 20.02.2024 року, 21.02.2024 року. Засуджена ОСОБА_4 надала письмові пояснення в яких зазначила, що не з`являлася на відпрацювання громадських робіт 26.01.2024 року, 29.01.2024 року, 05.02.2024 року, 06.02.2024 року, 07.02.2024 року, 08.02.2024 року, 19.02.2024 року, 20.02.2024 року, 21.02.2024 року так як займалася власними справами.

Згідно доповідних записок від Гирявоісковецького старостинського округу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області засуджена ОСОБА_4 не з`являлася на відпрацювання громадських робіт 08.03.2024 року, 11.03.2024 року та 12.03.2024 року.

13.03.2024 року засуджена ОСОБА_4 надала письмове пояснення в якому зазначила, що не з`являлася на відпрацювання громадських робіт 08.03.2024 року, 11.03.2024 року та 12.03.2024 року, так як хворіла, однак за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я не зверталася.

Окрім, цього від Гирявоісковецького старостинського округу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області надійшли доповідні записки в яких зазначено, що ОСОБА_4 14.03.2024 року та 15.03.2024 року для відпрацювання громадських робіт не з`явилася, з невідомих причини.

Таким чином в період часу з 13.12.2023 року по 15.03.2024 року ОСОБА_4 , будучи засудженою до покарання у виді громадських робіт, повідомленою належним чином про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, не маючи поважних причин, що фактично позбавляють її можливості прибути для відпрацювання громадських робіт, та в подальшому здійснювати виконання громадських робіт, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не виконувала встановлені обов`язки, порушувала порядок та умови відбування покарання, здійснила невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи, без поважних причин, тим самим умисно ухилилася від відбування вказаного покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 , вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, дала суду покази ідентичні обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників справи не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, в яких визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття в скоєному.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченої, яка у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується негативно, притягувалась до адміністративної відповідальності, повністю визнала свою провину, розкаялась у вчиненому. Згідно повідомлення начальника Миргородського районного сектору № 2 Філії ДУ "Центр пробації", ОСОБА_4 03.04.2024 року знята з обліку, у зв`язку відбуттям установленого строку громадських робіт, призначених за вироком Лохвицького районного суду Полтаської області від 25.10.2023 року.

Беручи до уваги викладене, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приймає до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, вважає, що з метою виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 , попередження з її боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, їй слід призначити покарання у виді обмеження волі у межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.

На переконання суду таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченої.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у відношенні засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час судового провадження, не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Лохвицький районний суд Полтавської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1