Справа № 129/3548/21
Провадження №11-кп/801/134/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000365 від ІНФОРМАЦІЯ_8,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_10 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною вищою освітою, неодруженого, працюючого водієм в ПП « Буковина-Трек », раніше не судимого,

-визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання звільнено, якщо в період іспитового строку три роки він не скоїть нового злочину.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк визначено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу вирішено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2402 грн. 68 коп. витрат на залучення експертів для проведення експертиз.

Скасовано накладений ухвалою слідчого судді від 22.09.2021 р. арешт на автомобіль марки "МАN LЕ 18.220" д.н.з. НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль марки "МАN LЕ 18.220" д.н.з. НОМЕР_1 - повернуто власнику ПП «Буковина-Трек».

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_2 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_3 (двісті шістнадцять тисяч) гривень страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника - батька.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_2 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті чоловіка.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_4 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання чоловіка.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), жительки АДРЕСА_5 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька.

Стягнуто з Приватного підприємства «Буковина ТРЕК» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_6 (сто дев`яносто тисяч триста тридцять три) гривні 33 копійки моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька в результаті дії джерела підвищеної небезпеки.

Стягнуто з Приватного підприємства «Буковина ТРЕК» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33395168) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_6 (сто дев`яносто тисяч триста тридцять три) гривні 33 копійки моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті чоловіка в результаті дії джерела підвищеної небезпеки.

Стягнуто з Приватного підприємства «Буковина ТРЕК» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33395168) на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), жительки АДРЕСА_7 (сто дев`яносто тисяч триста тридцять три) гривні 33 копійки моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька в результаті дії джерела підвищеної небезпеки.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_8 (п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_8 (п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), жительки АДРЕСА_9 (п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного підприємства «Буковина ТРЕК» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33395168) на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_8 (п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного підприємства «Буковина ТРЕК» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33395168) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_8 (п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного підприємства «Буковина ТРЕК» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33395168) на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), жительки АДРЕСА_9 (п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 р. о 19-15 год. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним належним ПП «Буковина-Трек» автомобілем "МАN LЕ 18.220" д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 69,3-83,3 км/год., тобто, із перевищенням допустимої швидкості руху в населеному пункті по вул. Миру в с. Кіблич Гайсинського району Вінницької області в напрямку м. Гайсин, неподалік будинку № 13, в момент об`єктивної появи в полі зору погоничів, які переганяли стадо корів і рухалися в зустрічному напрямку, в порушення вимог п.п.12.4., 12.3. ПДР України (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив наїзд на погонича ОСОБА_14 , внаслідок чого потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в ділянці голови, обличчя та тулубу, забійної рани правої пахової ділянки, закритої тупої травми грудної клітки, яка проявилася множинними двобічними переломами ребер та ускладнилася травматичним шоком; смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої тупої травми грудної клітки, яка проявилася множинними двобічними переломами ребер та ускладнилася травматичним шоком; ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, яка проявилася множинними двобічними переломами ребер та ускладнилася травматичним шоком, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння та стоять в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 .

Внаслідок скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_8 було завдано: -моральної шкоди на 200000 грн. у виді негативних емоцій, пригніченості, страждання, депресії від втрати батька; -шкоди на 216000 грн., пов`язаної із втратою нею, як особою з інвалідністю першої групи «Б» , яка відповідно до довідки Кіблицького старостинського округу Гайсинської міської ради Вінницької області № 745 від 09.08.2021 р. перебувала на утриманні ОСОБА_14 , свого годувальника - батька.

Внаслідок скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_12 було завдано: -моральної шкоди на 200000 грн. у виді у виді негативних емоцій, пригніченості, страждання, депресії від втрати чоловіка; -шкоди на 15500 грн., пов`язаної з витратами на поховання чоловіка.

Внаслідок скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_13 було завдано моральної шкоди на 200000 грн. у виді у виді негативних емоцій, пригніченості, страждання, депресії від втрати батька.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній представник цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_10 просить вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.10.2023 в частині цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення з ПАТ «СК «УСГ» страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 216 000,00 грн. та витрат на правничу допомогу змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.10.2023 ухвалений за неповного судового розгляду, за неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, є незаконним і необґрунтованим, а також висновки суду першої інстанції, що викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Представник вважає, що суд першої інстанції неправильно тлумачить ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не застосовує даний закон, у зв`язку з чим неповно проведено судовий розгляд.

Зокрема, представник посилаючись на мотиви оскаржуваного судового рішення вважає, що матеріали кримінального провадження не містять документів, які зазначені у п. е) п.35.2. ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), оскільки при зверненні із заявою про страхове відшкодування, обов`язково має бути надано документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Проте, ОСОБА_8 всупереч вказаного не надала до ПАТ «СК «УСГ» відповідних документів, а також не підтвердила, що потребує такої допомоги, у зв`язку з чим, у ПАТ «СК «УСГ» не виникло жодних зобов`язань перед останньою щодо виплати їй страхового відшкодування.

Вважає, що суд першої інстанції на власний розсуд та без з`ясування фактичних обстави справи визначив, що пенсії в розмірі 1769, 00 грн./1854, 00 грн., коштів за задачу молока, орендну плату за земельну ділянку ОСОБА_14 вистачало на утримання себе та ОСОБА_8 .

Також апелянт звернув увагу суду на те, що сам факт проживання однією сім`єю не підтверджує того, що ОСОБА_8 перебувала на утриманні ОСОБА_14 окрім того, відшкодування шкоди у вигляді одноразової виплати не є обов`язковою умовою для страховика згідно із Законом та ЦК України. У разі наявності у ПАТ «СК «УСГ» обов`язку по відшкодуванню шкоди перед ОСОБА_8 , сума страхового відшкодування виплачувалась би щомісячними платежами.

Також в доводах своєї апеляційної скарги, представник вказав щодо незаконності, безпідставності, необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «СК УСГ» на користь позивачів по 5 000 грн. витрат на правничу допомогу. Так як витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. не є співрозмірні з ціною позову, а спектр робіт, що був проведений адвокатом є незначним та мінімальним, а тому не можуть по підрахункам ПАТ «СК «УСГ» перевищувати 10 000 грн., тобто по 5000 грн. з кожного відповідача.

Інші учасники кримінального провадження вирок не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження.

Представник цивільного відповідача ПАТ «СК «УСГ» ОСОБА_10 до апеляційного суду не прибув, при цьому 18.03.2024 надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Апеляційну скаргу страхової компанії просив задовольнити повністю.

В судовому засіданні прокурор просив залишити апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «СК «УСГ» без задоволення, а вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.10.2023 в оскаржуваній його частині - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Потерпіла-цивільний позивач ОСОБА_8 та представник потерпілих - цивільних позивачів адвокат ОСОБА_9 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги представника ПАТ «СК «УСГ», просили вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.10.2023 в оскаржуваній його частині - залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши детально доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПАТ «СК «УСГ» ОСОБА_10 без задоволення, а вирок суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Даний висновок суду в апеляційній скарзі не заперечується, а тому перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з наведеними в апеляційній скарзі доводами представника цивільного відповідача ПАТ «СК «УСГ» ОСОБА_10 про те, що при вирішенні цивільного позову ОСОБА_8 в частині стягнення з ПАТ «СК «УСГ» страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, а також при вирішенні питання про стягнення на користь позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції було допущені порушення процесуального закону, неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, суд вийшов за межі розумності, виваженості та справедливості, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст.129 КПК України постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У вказаному кримінальному провадженні спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи цивільний позов в частині позову потерпілої ОСОБА_8 обґрунтував своє рішення та дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звернулися з цивільним позовом до ПП «Буковина ТРЕК», ПАТ «СК «Українська страхова група», третя особа ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у якому зокрема, потерпіла - цивільний позивач ОСОБА_8 просила стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на її користь 9 500, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її батька та 216 000,00 страхового відшкодування пов`язаного із втратою нею годувальника в особі батька. Також в позові стояло питання про стягнення з ПП «Буковина ТРЕК» та ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивачів рівними частками 30 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 р. (дата ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_14 ) цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого належного ПП «Буковина-Трек» транспортного засобу "МАN LЕ 18.220" д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203794236 була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група»; протиправними винними діями ОСОБА_7 . потерпілій ОСОБА_8 було завдано моральної шкоди на 200000 грн. у виді негативних емоцій, пригніченості, страждання, депресії від втрати батька, та шкоди на 216000 грн., пов`язаної із втратою нею, як особою з інвалідністю першої групи «Б» , яка відповідно до довідок Кіблицького старостинського округу Гайсинської міської ради Вінницької області від 09.08.2021 р. № 476 та від 15.05.2023 р. № 271 постійно проживала в АДРЕСА_10 та перебувала на утриманні свого годувальника - батька ОСОБА_14 до моменту його загибелі, при цьому, ОСОБА_14 отримуючи постійні доходи у виді пенсійних виплат, орендної плати за здану в оренду земельну ділянку, грошових коштів за здачу молока, а також займаючись веденням домашнього господарства, в т.ч. утримуючи ВРХ, мав реальну можливість утримувати свою дочку ОСОБА_8 і був її годувальником; протиправними винними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 було завдано моральної шкоди на 200000 грн. у виді у виді негативних емоцій, пригніченості, страждання, депресії від втрати чоловіка, та шкоди на 15500 грн., пов`язаної з витратами на поховання чоловіка; протиправними винними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_13 було завдано моральної шкоди на 200000 грн. у виді у виді негативних емоцій, пригніченості, страждання, депресії від втрати батька; позивачі зверталися до страховика із заявами про виплату страхового відшкодування і до власника транспортного засобу про відшкодування моральної шкоди, однак ні ПАТ «СК «Українська страхова група», ні ПП «Буковина-Трек» добровільно зазначену шкоду їм не відшкодували.

Ухвалюючи судове рішення у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_10 , стягнув з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_7 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька та 216 000 (двісті шістнадцять тисяч) гривень страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника - батька.

Висновок суду в частині позовних вимог ОСОБА_8 підтверджуються дослідженими судом наступними доказами: - свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 23.07.2021 р., за яким ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Кіблич Гайсинського району (а.с.87 т.1); -лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_14 від 21.07.2021 р. № 128 (а.с.88 т.1); -довідками про склад сім`ї від 29.07.2021 р. № 460 та від 15.05.2023 р. № 270, виданими Кіблицьким Старостинським округом Гайсинської міської ради Вінницької області, за якою до складу сім`ї, яка проживає в АДРЕСА_10 , входять ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 (а.с.90, 230 т.1, а.с.46 т.2); -довідкою ГУ ПФУ від 13.09.2021 р. № 55, за якою ОСОБА_14 отримав пенсію за віком з січня по липень 2021 р. загалом в сумі 12468 грн. (а.с.97, 231 т.1, а.с.43 т.2); -паспортом громадянина України серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_8 (а.с.103 т.1); -посвідченням серії НОМЕР_10 , за яким ОСОБА_8 як особа з інвалідністю 1 групи «Б» має право на державну соціальну допомогу (а.с.106 т.1); -довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААВ № 533605 від 28.03.2013 р., за якою ОСОБА_17 є особою з інвалідністю 1 групи «Б» (а.с.107 т.1); -індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 422 на ім`я особи з інвалідністю 1 групи «Б» ОСОБА_17 (а.с.108, 109 т.1); -свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_11 , за яким 08.10.2019 р. розірвали шлюб ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а.с.110 т.1); -свідоцтвом про народження серії ІІ- НОМЕР_12 , за яким ІНФОРМАЦІЯ_7 р. народилася ОСОБА_20 , батьками якої були ОСОБА_14 та ОСОБА_12 (а.с.111 т.1); -довідками від 09.08.2021 р. № 476 та від 15.05.2023 р. № 271, виданими Кіблицьким старостинським округом Гайсинської міської ради Вінницької області, за якою ОСОБА_19 постійно проживає в АДРЕСА_10 та перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_14 до моменту його загибелі (а.с.112 т.1, а.с.40 т.2); -довідками Управління соціального захисту населення Гайсинської РДА від 28.01.2021 р. № 64 та № 66, за якими ОСОБА_8 як особа з інвалідністю 1 групи «Б» одержує державну соціальну допомогу (а.с.113, 114 т.1, а.с.38, 39 т.2); -заявою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_21 до ПАТ «СК «УСГ» про виплату страхового відшкодування (а.с.116, 221 т.1); -повідомленням про ДТП представника ОСОБА_8 - ОСОБА_21 до ПАТ «СК «УСГ» (а.с.136, 232, 233 т.1); -відповіддю ПАТ «СК «УСГ» щодо розгляду запитів про виплату страхового відшкодування (а.с.137, 138, 224, 225, 236, 237 т.1); -запитом представника ОСОБА_8 - ОСОБА_21 до ПАТ «СК «УСГ» (а.с.222 т.1); -запитом ПАТ «СК «УСГ» до УПП у Вінницькій області (а.с.223 т.1); -довідкою про ДТП (а.с.227, 228 т.1); -довідкою від 15.05.2023 р. № 269, виданою Кіблицьким Старостинським округом Гайсинської міської ради Вінницької області, за якою ОСОБА_20 постійно проживає в АДРЕСА_10 і на момент ДТП ІНФОРМАЦІЯ_8 р. фактично перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_14 , в зв`язку наявністю інвалідності 1 групи «Б» та потребою постійної сторонньої допомоги (а.с.41 т.2); -інформацією ГУ ПФУ, за якою ОСОБА_8 на обліку в ГУ ПФУ станом на 13.09.2021 р. не перебувала, пенсії не отримувала, за призначенням пенсії по втраті годувальника не зверталася (а.с.а.с.42 т.2); -довідками ТОВ «Гайсинський молокозавод» від 12.07.2023 р. №№ 39, 40, за якими ОСОБА_14 за здачу на приймальні пункти с. Кіблич і с. Мелешків Гайсинського району молока в 2020 р. отримав готівкою гроші в сумі 33633 грн. 40 коп., а в 2021 р. отримав готівкою гроші в сумі 25562 грн. 00 коп. (а.с.113, 114 т.2); -довідками ТОВ «ПК «Зоря Поділля» від 01.08.2023 р. №№ 1088, 1089, 1086, за якими ОСОБА_14 за здану в оренду ТОВ «ПК «Зоря Поділля» земельну ділянку з кадастровим № :07:003:0058 отримав орендну плату за 2020-2021 рр. загалом в сумі 7225 грн. 70 коп. (а.с.121-123 т.2); -довідкою від 18.07.2023 р. № 416, виданою Кіблицьким старостинським округом Гайсинської міської ради Вінницької області, за якою ОСОБА_14 постійно проживав в АДРЕСА_10 і на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 р. у нього на утриманні знаходилася велика рогата худоба в кількості 4 голови (а.с.124 т.2); -полісом № ЕР-203794236 від 04.05.2021 р., за яким цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого належного ПП «Буковина-Трек» транспортного засобу "МАN LЕ 18.220" д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група» (а.с.136 на звороті т.2).

Приймаючи рішення про стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив мотиви прийнятого рішення, а також вказав, з яких міркувань він виходив, та якими доказами це підтверджується.

Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775св20).

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Згідно з роз`ясненнями, наведених у п.20 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при вирішенні позовів про відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що право на відшкодування такої шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, незалежно від родинних зв`язків, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більше ніж десятимісячного строку після його смерті.

Зокрема, у разі смерті потерпілого, який був застрахований, право на одержання страхових виплат на підставі Закону № 1105-XIV мають: жінки, які досягли 55 років, і чоловіки - 60 років, якщо вони не працюють. Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, довідки виданої Кіблицьким Старостинським округом Гайсинської міської ради Вінницької області від 15.05.2023 р. № 269, згідно якої ОСОБА_20 постійно проживає в АДРЕСА_10 і на момент ДТП 20.07.2021 р. фактично перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_14 , в зв`язку наявністю інвалідності 1 групи «Б» та потребою постійної сторонньої допомоги (а.с.41 т.2).

На момент смерті доходи ОСОБА_14 складались з:

-орендної плати за землю, яка згідно довідки ТОВ «ПК «ЗОРЯ ПОДІЛЛЯ» № 1086 від 01.08.2023 р. за 2020, 2021 рік становить 7 225,70 грн., які слід розділити на 24 місяці (2020, 2021), отримуємо 301,71грн. на місяць.

-плати за молоко, яка згідно довідки № 40 від 12.07.2023 р. за період з 31.01.2021 по 31.12.2021 р. становить 25 562,00 грн., які слід розділити на 12 місяців (2021), отримуємо 2 130,17 грн. на місяць. Також згідно довідки № 39 від 12.07.2023 р. за період з 31.01.2020 по 31.12.2020 р. плата за молоко становить 33 633,40 грн., які слід розділити на 12 місяців (2020), отримуємо 2802,78 грн. на місяць.

-пенсії, за віком яка коливалась від 1 769,00 грн. до 1 854,00 грн. на місяць.

3 вищевикладеного вбачається, що у 2020 р. ОСОБА_14 мав місячний дохід в розмірі 5 084,00 грн. (за оренду землі, за здачу молока, пенсія), у 2021 р. ОСОБА_14 мав місячний дохід в розмірі 3 989,09 грн. (за оренду землі, за здачу молока, пенсія).

Донька загиблого ОСОБА_14 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є непрацездатною особою в силу інвалідності Першої групи «Б» (а.с.106 т.1).

Зі змісту наявної в матеріалах судового провадження довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Гайсинської райдержадміністрації від 28.01.2022 за №66 ОСОБА_8 знаходиться на обліку в даному управлінні та одержує державну соціальну допомогу, місячний розмір якої у 2021 році складав 1769, 00 грн., у зв`язку з чим, потребувала відповідного утримання, оскільки її дохід був значно меншим ніж необхідні витрати для лікування, що свідчить про те, що вона перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_14 .

В контексті положень ст.1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні потерпілого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц; від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц; від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19; від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц, від 08 вересня 2021 року у справі № 577/1316/20-ц.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (пп.«г» п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із ПАТ «СК Українська страхова група» на користь потерпілої у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 шкоди у розмірі 216 000 грн. пов`язаної із втратою нею, як особою з інвалідністю першої групи «Б» , яка відповідно до довідок Кіблицького Старостинського округу Гайсинської міської ради Вінницької області від 09.08.2021 р. № 476 та від 15.05.2023 р. № 271 постійно проживала в АДРЕСА_10 та перебувала на утриманні свого годувальника - батька ОСОБА_14 до моменту його загибелі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження, оскільки усі документи, визначені нормою спеціального Закону та у відповідності до ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, позивачем ОСОБА_8 було підтверджено в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Також в ході апеляційного розгляду не знайшли свого відображення доводи апеляційної скарги про необхідність попереднього надання відповідних документів в підтвердження перебування позивача на утриманні потерпілого при звернені останньою до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, виходячи з наступного.

Встановлено, що 04.10.2021 позивач ОСОБА_8 зверталась у відповідності до вимог ст. 35 Закону №1961-IV до ПАТ «СК Українська страхова група» лише із заявою про виплату їй страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою 24000 грн. у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_14 у ДТП.

Положеннями ст.35 Закону №1961-IV регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Проте, визначений Законом №1961-IV порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої ДТП, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону №1961-IV у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди, що також узгоджується зі ст.ст.15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена ст. 35 Закону №1961-IV. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п.36.1. ст.36 Закону №1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст.128 КПК України.

Отже, страхова компанія приймає таке рішення про здійснення відшкодування також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядається в судовому порядку.

У межах кримінального провадження за ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. В цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, не є обов`язковим.

Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_8 до ПАТ «СК Українська страхова група» в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 216 000 грн.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Також суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо незаконності, безпідставності, необґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині стягнення із ПАТ «СК «УСГ» на користь позивачів по 5000 грн. витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до положення статтей 15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Згідно правил пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачами було надано такі документи, як витяги з договорів про надання професійної правничої допомоги від 09.08.2021 р. (а.с.84, 117, 127 т.1), договори про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2022 р. (а.с.100, 101, 118, 119, 132, 133 т.1), замовлення про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2022 р. (а.с.102, 120, 121, 130, 131 т.1), ордери (а.с.98, 115, 128 т.1), посвідчення адвоката України на ім`я ОСОБА_9 (а.с. 135 т.1), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 139 т. 1), платіжні інструкції (а.с.54, 55, 58, 61, 63, 65 т.2), рахунки-фактури (а.с.56, 57, 62, 64, 66 т.2) та виписку (а.с. 116 т.2).

Згідно розрахунків на правову допомогу витрачено 10 годин, середня вартість 1 години надання правової допомоги складає 3000 грн., загальна вартість виконаних робіт складає 30 000 грн., яку позивачі просить стягнути з відповідачів.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано було стягнуто з відповідача, зокрема ПАТ «СК «УСГ» по 5 000 грн. витрат на правничу допомогу на кожного з позивачів.

Оскільки доводи апеляційної скарги представника ПАТ «СК «УСГ» висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду, який ухвалено з дотримання вимог закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «СК «УСГ» залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «СК«УСГ» ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4