Справа № 216/8463/23
Провадження № 1-кп/216/355/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 кримінальне провадження № 0001579 від 10 серпня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Лозівського району Харківської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2023 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку власника майна, упевнившись у відсутності свідків-очевидців, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу таємно викрав з підвіконня вказаного будинку належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5» вартістю 1 410 грн. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди в указаному розмірі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. Улітку 2023 року у вечірній час він за запрошенням свого знайомого, з яким вони раніше разом працювали, перебував у гостях на подвір`ї приватного будинку, адресу не пам`ятає. Приблизно о 20.00 год. він з підвіконня вказаного будинку таємно забрав мобільний телефон потерпілої марки «Xiaomi», який одразу вимкнув, а в подальшому віддав у користування своєму сину. Близько за тиждень до нього додому приїхали працівники поліції, на вимогу яких він добровільно видав викрадений ним телефон і його повернули потерпілій.

Водночас обвинуваченийзазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, жалкує про свій негативний вчинок, вибачився перед потерпілою, запевняє не повторювати протиправної поведінки в майбутньому та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 16 липня 2023 року вона разом з чоловіком перебували в гостях у своїх кумів, які святкували хрестини онука. Її мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5» підключили до колонки для програвання музики. Близько 19.00 год. у сина господарів стався напад епілепсії та вони всі разом почали надавати йому допомогу. Після приїзду карети швидкої медичної допомоги, близько 20.00 год. вона почала шукати свій мобільний телефон, якого ніде не було. Зателефонувавши з мобільного телефону свого чоловіка, з`ясувалось, що її мобільний уже знаходиться поза зоною досяжності. При цьому всі присутні на святкуванні допомагали їй шукати телефон, окрім обвинуваченого. Однак телефон знайти не вдалося, тому вона звернулась з цього приводу до поліції, працівники якої в подальшому повернули їй викрадений телефон, вилучений удома в обвинуваченого. Водночас потерпіла зазначила, що їй шкода обвинуваченого, який у цивільному шлюбі допомагає в утриманні чотирьох дітей дружини, тому просила призначити йому не суворе покарання.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої та обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу останнього, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються потерпілою та обвинуваченим й беззаперечно визнаються останнім, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченнямдоведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (а.к.п. 11-12, 73, 76, 84, 89, 90).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином шкода повністю відшкодована шляхом повернення потерпілій викраденого майна.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обстановку й мотиви скоєння злочину, спосіб його вчинення та наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність попередніх судимостей, офіційної роботи, родини та утриманців, не перебування на обліках, позитивну характеристику за місцем мешкання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування потерпілій завданої злочином шкоди шляхом повернення їй викраденого майна, а також думку потерпілої про призначення обвинуваченому не суворого покарання.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, відшкодування завданої злочином шкоди, перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, на обліках не перебуває, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, висловив жаль з приводу вчиненого, критично ставиться до скоєного, засуджує свій вчинок, готовий нести відповідальність і запевнив не допускати протиправної поведінки в майбутньому, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства та із достатньою переконливістю свідчить про реальну можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, а також ураховуючи думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 260 грн документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 19).

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5», - вважати повернутим власниці ОСОБА_5 згідно з її розпискою від 21 серпня 2023 року (а.к.п. 33);

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 260 (двісті шістдесят) грн процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1