Провадження № 1-кс/522/2308/24
УХВАЛА

19 квітня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Миколаївка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, офіційно працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000075 від 28.08.2023 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст.197-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000075 від 28.08.2023 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000075 від 28.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 197-1, ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом використання завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також за фактом самовільного проведення будівельних робіт із будівництва капітальної будівлі, які здійснені за рахунок самовільного зайняття земельної ділянки територіальної громади міста Одеси, яка розташована в межах водоохоронної зони моря за адресою: АДРЕСА_3 .

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Приморською окружною прокуратурою м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з травня 2020 по червень 2021 років, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, група осіб, до складу якої входили ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та інші невстановлені особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження № 0000264, діючи разом, з корисливих мотивів, здійснили самовільне будівництво одноповерхової капітальної будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, що перебуває у водоохоронній зоні моря, лиманів та зоні охорони археологічного культурного шару за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебуває в у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, шляхом улаштування на ній одноповерхової капітальної будівлі магазину площею 66,5 кв.м, за наступних обставин.

У квітні 2020 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво одноповерхової капітальної споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, що перебуває у водоохоронній зоні моря, лиманів та зоні охорони археологічного культурного шару за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

З метою реалізації свого злочинного плану ОСОБА_5 , використовуючи правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який він придбав 19.02.2016 за договором купівлі продажу № 263 за адресою: АДРЕСА_4 , звернувся до ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» за виготовленням технічного паспорту, а також висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна у вигляді будівлі гаражу загальною площею 60,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, на момент звернення за вищевказаними документами, а саме станом на квітень 2020 року, ОСОБА_5 достовірно розумів, що він не є власником раніше придбаного об`єкту нерухомого майна, оскільки вказані об`єкти останній відчужив ОСОБА_10 на підставі договору купівлі продажу від 15.11.2018 № 9174, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та відчужив ОСББ «КОМПАСНИЙ» на підставі договору дарування від 02.08.2018 № 746, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .

Незважаючи на відсутність права виділу об`єктів нерухомого майна за адресою: м. Одеса, провулок Компасний, 6, ОСОБА_5 22.04.2020 отримав від ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» завідомо підроблений висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, серія номер: 191811, згідно з яким новоутвореним об`єктом є будівля гаражу загальною площею 60,2 кв.м. При цьому, підставою виділу вказаного об`єкту у висновку вказано договір купівлі-продажу №263 від 19.02.2016, відповідно якого, як зазначалось вище, станом на квітень 2020 року ОСОБА_5 вже не був власником нерухомого майна за вказаною адресою.

У подальшому 22.04.2020 ОСОБА_5 замовив та отримав від ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» технічний паспорт, серія номер: б/н на виділений об`єкт нерухомості у вигляді будівлі гаражу загальною площею 60,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , якого фактично не існувало.

27.04.2020 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, достовірно розуміючи, що новостворений об`єкт нерухомості у вигляді будівлі гаражу не існує, діючи з корисливих мотивів, а саме з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою та подальшого проведення на ній будівельних робіт, перебуваючи у офісі приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , подав заяву про державну реєстрацію права власності на будівлю гаражу, надавши при цьому завідомо підроблені документи, а саме:

- висновок від 22.04.2020, виготовлений ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» на замовлення ОСОБА_5 , щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, серія номер: 191811, згідно з яким новоутвореним об`єктом є гараж загальною площею 60, 2 кв.м;

- технічний паспорт від 22.04.2020, виготовлений ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» на замовлення ОСОБА_5 , б/н на об`єкт нерухомого майна у вигляді будівлі гаражу загальною площею 60,2 кв.м, а також недостовірні документи у вигляді договорів купівлі - продажу №263 та № 266 від 19.02.2016, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

04.05.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 проведено державну реєстрацію права власності на неіснуючу будівлю гаражу за ОСОБА_5 .

Вищевказані незаконні дії ОСОБА_5 були здійснені з метою подальшого проведення будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на земельній ділянці, на якій були розташовані паркувальні місця кооперативної стоянки «ПОСМІТНОГО», яка є власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, з метою надання своїм діям законності, ОСОБА_5 28.05.2020 подарував ОСОБА_9 на підставі договорів дарування № 270 та 271, які посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 неіснуючий об`єкт нерухомості - будівлю гаражу.

При цьому, ОСОБА_9 , отримуючи в дар зазначену будівлю гаражу, достовірно розумів, що вказаний об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 , відсутній, і що на місці, де заплановано подальше проведення будівельних робіт з нового будівництва будівлі магазину, розташовані місця паркування для автомобілів членів кооперативної автостоянки «ПОСМІТНОГО», що в свою чергу вказує на те, що він усвідомлював намір ОСОБА_5 , спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки за адресою:

АДРЕСА_3 реалізації зазначеного плану, ОСОБА_5 , діючи разом із ОСОБА_9 , з метою узаконення неіснуючого об`єкту нерухомості у вигляді будівлі гаражу 09.06.2020 за № 01-07/189, отримали у Департаменті архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва «Реконструкція гаража, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані, з пристосування нежитлового приміщення гаража під магазин за адресою: АДРЕСА_4 ».

Продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_9 , 17.07.2020 за № ОД 59 отримали повідомлення про початок виконання будівельних робіт із намірами забудови - «Реконструкція гаража, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані, з пристосування нежитлового приміщення гаража під магазин за адресою: АДРЕСА_4 ».

Далі, 23.11.2020 ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 отримали декларацію про готовність до експлуатації об`єкту за № ОД43 із намірами забудови «Реконструкція гаража, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані, з пристосування нежитлового приміщення гаража під магазин за адресою: АДРЕСА_4 ».

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що проведення будівельних робіт ОСОБА_5 і ОСОБА_9 з будівництва магазину станом 23.11.2020 не було завершено та фактично тривало до червня 2021 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, що в свою чергу вказує на факт проведення самочинного будівництва, тобто будівництва без дозвільних документів.

Крім того, факт самочинного будівництва підтверджується тим, що в період дії дозвільних документів і на період фактичного проведення будівельних робіт, проводилась не реконструкція будівлі гаражу під магазин, а нове будівництво, оскільки за адресою: АДРЕСА_3 , будь-які об`єкти капітального будівництва, зокрема у вигляді будівлі гаражу були відсутні, тобто, наміри забудови, зазначені в містобудівних умовах та обмеженнях і дозвільних документах на право проведення будівельних робіт, а також документи, якими нібито засвідчено введення об`єкта в експлуатацію,не відповідали фактично проведеним будівельним роботам, що свідчить про проведення будівельних робіт з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У зв`язку з тим, що будівництво проводилось на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, тобто без документів, які посвідчують право власності або право користування на земельну ділянку за ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , об`єкт нерухомості у вигляді будівлі магазину загальною площею 66,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до ст. 376 ЦК України є самочинно збудованим.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_9 , достовірно розуміючи, що фактично за адресою: АДРЕСА_4 , була відсутня будівля гаражу, а самочинне будівництво будівлі магазину проводилось на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , а саме - на місці розташування кооперативної автостоянки «ПОСМІТНОГО», з метою узаконення своїх дій звернулись до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для присвоєння нової адреси будівлі магазину « АДРЕСА_3 ».

14.12.2020 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради був виданий наказ за № 01-13/к-499/о, відповідно до якого об`єкту нерухомості присвоєно адресу - АДРЕСА_3 .

Для завершення своїх протиправних дій ОСОБА_5 , діючи разом з ОСОБА_9 , 18.12.2020 звернувся до державного реєстратора із заявою для проведення державної реєстрації щодо зміни адреси об`єкту нерухомого майна з АДРЕСА_4 , на АДРЕСА_3 , про що було здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отримуючи вказані дозвільні документи, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , маючи на меті подальше проведення будівельних робіт, а саме з нового будівництва будівлі магазину на самовільно зайнятій земельній ділянці, достовірно розуміли, що завідомо вводять в оману органи державної влади про існування капітальної будівлі гаражу, а тому як підставу для проведення робіт зазначали саме його реконструкцію, оскільки усвідомлювали, що провести нове будівництво за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку буде неможливо.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_9 , приблизно в період з жовтня 2020 по червень 2021 року більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, під видом проведеної реконструкції нібито існуючого об`єкту нерухомого майна, прикриваючи свої злочинні дії раніше отриманими дозвільними документами, здійснив роботи із незаконного нового будівництва капітальної одноповерхової будівлі магазину загальною площею 66,5 кв.м. на самовільно зайнятій земельній ділянці, розташованій в межах водоохоронної зони моря, лиманів та зони охорони археологічного культурного шару, вчинені групою осіб за адресою: АДРЕСА_3 .

У ході досудового розслідування встановлено, що площа самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_9 здійснено самовільне будівництво капітальної одноповерхової споруди за адресою: АДРЕСА_3 , становить 66,5 кв.м.

Також встановлено, що самовільно побудована капітальна споруда площею 66,5 кв.м, розташована на земельній ділянці, яка знаходиться в водоохоронній зоні моря, лиманів та зоні охорони археологічного культурного шару, що підтверджується відповідною документацією отриманою від Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, а також від Департаменту культури міжнародного співробітництва та європейської інтеграції Одеської міської ради.

За інформацію Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради встановлено, що рішення про передачу у власність або користування ОСОБА_5 та ОСОБА_9 земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 не приймалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно п. 2 ст. 83 цього Кодексу у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який надає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_9 , в період жовтня 2020 червня 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що у нього відсутні будь-які документи, які дають право користування та/або право власності на земельну ділянку, а також те, що для отримання дозвільних документів на узаконення подальшого наміру самовільного зайняття земельної ділянки та проведення самовільного нового будівництва на ній, у останнього немає законних підстав, діючи групою осіб, здійснив за адресою: АДРЕСА_3 самовільне нове будівництво капітальної одноповерхової споруди магазину загальною площею 66,5 м2 на самовільно зайнятій земельній ділянці розташованій в водоохоронній зоні моря, лиманів та зоні археологічного культурного шару, яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міськоїради.

Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, тобто самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці розташованої в межах водоохоронної зони моря та лиманів, зоні охорони археологічного культурного шару, вчиненого групою осіб.

09 квітня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документу;

- ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, тобто самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці розташованої в межах водоохоронної зони моря та лиманів, зоні охорони археологічного культурного шару, вчиненого групою осіб.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, органом досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років. Розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час досудовим слідством встановлено, що існує реальний ризик, передбачений п. 2 ст. 177 КПК України, а саме - підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім цього, станом на теперішній час у кримінальному провадженні допитано не всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а потерпіла сторона та свідки не допитані в судовому засіданні, показання яких, відповідно до принципу безпосередності дослідження доказів, суд може сприймати лише у ході допиту під час судового розгляду, що дає підстави вважати, що підозрюваний, може незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни або відмови від дачі останніми свідчень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з викладеним, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1-3 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши вищевказане клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000075 від 28.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 197-1, ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом використання завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також за фактом самовільного проведення будівельних робіт із будівництва капітальної будівлі, які здійснені за рахунок самовільного зайняття земельної ділянки територіальної громади міста Одеси, яка розташована в межах водоохоронної зони моря за адресою: АДРЕСА_3 .

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Приморською окружною прокуратурою м. Одеси.

09 квітня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документу;

- ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, тобто самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці розташованої в межах водоохоронної зони моря та лиманів, зоні охорони археологічного культурного шару, вчиненого групою осіб.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- матеріалами СКП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в ході виконання доручення слідчого;

- протоколами огляду місця події;

- протоколами допиту свідків;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років.

З матеріалів провадження вбачається та слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є громадянином України, з середньою освітою, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання у м. Одесі, раніше не судимий, при цьому обізнаність ОСОБА_5 про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів обґрунтованості підозри відносно нього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, та можливість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на думку слідчого судді, є достатні підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто підозрюваний може незаконно впливати на представників потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою примусити їх відмовитись від дачі свідчень, які викривають його у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Про наявність зазначеного ризику свідчить той факт, що станом на теперішній час у кримінальному провадженні допитано не всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а потерпіла сторона та свідки не допитані в судовому засіданні, показання яких, відповідно до принципу безпосередності дослідження доказів, суд може сприймати лише у ході допиту під час судового розгляду.

В свою чергу, на думку слідчого судді, зазначені ризики на теперішній час є мінімальними, оскільки жодні дії, спрямовані на будь-яке перешкоджання досудовому розслідуванню, підозрюваний не вчиняв.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним вказаного у клопотанні кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію кримінального провадження, слідчий суддя вбачає реальним ризик, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Слідчий суддя враховує, що підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного носять імовірний характер, не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Одна лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує те, що підозрюваний особисто з`явився до суду для розгляду клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно з п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 «Про деякі питання в порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінального процесуального законодавства України», виключно «єдиною» метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя бере до уваги той факт, що підозрюваний є громадянином України, з середньою освітою, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання у м. Одесі, раніше не судимий.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне, зважаючи на встановлені ризики, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, керуючись вимогами ст. 194 КПК України, суд вбачає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 194, 196, 197, 371-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000075 від 28.08.2023 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 52 (п`ятдесят два) дні, тобто в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.06.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обчислюється з 19.04.2024 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1