Провадження №1-кп/523/1285/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26.06.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі : головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за № 0000022 від 12.01.2024року відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, безробітного, інваліда 3 групи, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 23.12.2022 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 10 років; - 25.09.2023 Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту (вирок не набрав чинності у зв`язку з апеляційним оскарженням прокурором), обвинуваченого за ч. 1 ст. 111-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, достовірно знаючи про впровадження на території України воєнного стану, у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, введеного з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стан в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (на час кримінального правопорушення дію якого продовжено: з 26.03.2022 Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX строком на 30 діб; з 25.04.2022 Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX строком на 30 діб; з 25.05.2022 Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX строком на 90 діб; з 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX строком на 90 діб; з 21.11.2022 Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX строком на 90 діб; з 19.02.2023 Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України

від 07.02.2023 № 2915-IX строком на 90 діб; з 20.05.2023 Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX строком на 90 діб; з 18.08.2023 Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ строком на 90 діб; з 16.11.2023 Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ строком на 90 діб; з 14.02.2024 Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024,затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ строком на 90 діб, який продовжено з 05 год. 30 хв. 14.05.2024 строком на 90 діб, тобто до 12.08.2024), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій в умовах воєнного стану, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, з метою сприяння Російській Федерації та її представникам в ослабленні національних інтересів України, суверенітету та територіальної цілісності держави, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил Російської Федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, будучи прихильником країни-агресора, а саме Російської Федерації, 12.01.2024 приблизно о 11:30, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в публічному місці, на вулиці поблизу буд. АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_4 , публічно заперечував здійснення збройної агресії проти України та публічно підтримував рішення та дії держави агресора?Російської Федерації, гучно висловлюючи свою позицію: «Я за Россию!», «Одесса- это город России!», «Я жду здесь россиян, я знаю, что Одесса-это русский город!».

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 111-1КК України, а саме , публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

21.06.2024 року до Суворовського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_5 про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що під час проведення дізнання встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, достовірно знаючи про впровадження на території України воєнного стану, у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, введеного з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (на час кримінального правопорушення дію якого продовжено: з 26.03.2022 Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX строком на 30 діб; з 25.04.2022 Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX строком на 30 діб; з 25.05.2022 Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX строком на 90 діб; з 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX строком на 90 діб; з 21.11.2022 Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX строком на 90 діб; з 19.02.2023 Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX строком на 90 діб; з 20.05.2023 Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX строком на 90 діб; з 18.08.2023 Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ строком на 90 діб; з 16.11.2023 Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ строком на 90 діб; з 14.02.2024 Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024,затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ строком на 90 діб, який продовжено з 05 год. 30 хв. 14.05.2024 строком на 90 діб, тобто до 12.08.2024), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій в умовах воєнного стану, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, з метою сприяння Російській Федерації та її представникам в ослабленні національних інтересів України, суверенітету та територіальної цілісності держави, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил Російської Федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, будучи прихильником країни-агресора, а саме Російської Федерації, 12.01.2024 приблизно о 11:30, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в публічному місці, на вулиці поблизу буд. АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_4 , публічно заперечував здійснення збройної агресії проти України та публічно підтримував рішення та дії держави агресора?Російської Федерації, гучно висловлюючи свою позицію: «Я за Россию!», «Одесса- это город России!», «Я жду здесь россиян, я знаю, что Одесса-это русский город!».

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, а саме публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого який раніше судимий, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Крім того, при остаточному визначенні покарання необхідно врахувати попередній вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 від 23.12.2022 року.

Щодо вироку суду від 29.09.2023 яким ОСОБА_3 засуджений за ст.395 КК України до 2 місяців арешту, суд не може врахувати вказаний вирок при призначення остаточного покарання через його оскарження в апеляційному порядку та через внесення змін до КК України відповідно до Закону України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань в умовах воєнного стану», який набув чинності 28.03.2024 відповідно до якого покарання у виді арешту скасовується, та не вирішення питання про заміну покарання. Наразі питання заміни покарання за вказаний вироком не вирішено, то ж після його вирішення, за необхідності учасники провадження мають ініціювати провадження, щодо вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків, що передбачено п.11 ст.537 КПК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 10 років.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 23.12.2022 відповідно до якого ОСОБА_3 засуджений за ст.111-1 КК України до покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 10 років, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 14 років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, та до уповноваженого органу з питань пробації за місцем мешкання.

Головуючий суддя : ОСОБА_1