ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000850 від 11.08.2023 та № 0003240 від 21.10.2023 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області 11 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання за:

- ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбуття призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вироком вирішено питання арештованого майна та речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2021 у цивільній справі №161/3032/21, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 (три тисяча) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, обвинувачений ОСОБА_11 , достеменно знаючи про обов`язок сплати аліментів, будучи дієздатною та працездатною особою, маючи доходи з неофіційних джерел, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати аліментів в період часу з 17 квітня 2023 року по 17 серпня 2023 року включно, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вказаний період становить 12 000 гривень, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Крім того, він же, 19.10.2023, близько 13:20 год., перебуваючи поблизу банківського терміналу АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 91, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи банківську карту № НОМЕР_1 емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_14 та попередньо отриманий від потерпілого пароль, шляхом зняття готівки, таємно викрав із вказаного карткового рахунку грошові кошти в сумі 1000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, він же, 19.10.2023, близько 20:04 год., перебуваючи поблизу банківського терміналу АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 91, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи банківську карту № НОМЕР_1 емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_14 та попередньо отриманий від потерпілого пароль, шляхом зняття готівки, таємно викрав із вказаного карткового рахунку грошові кошти в сумі 1000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, він же, 20.10.2023, близько 03:56 год., перебуваючи в приміщенні АЗС «WOG», що знаходиться за адресою Луцький р-н., с. Великий Омеляник, вул. Володимирська, 1А, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи банківську карту № НОМЕР_1 емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_14 та попередньо отриманий від потерпілого пароль, шляхом проведення операцій з обготівкування грошових через POS-термінал, таємно викрав із вказаного карткового рахунку грошові кошти в сумі 800 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, він же, 20.10.2023, близько 04:26 год., перебуваючи поблизу банківського терміналу АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 91, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, використовуючи банківську карту № НОМЕР_1 емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_14 та попередньо отриманий від потерпілого пароль, шляхом зняття готівки, таємно викрав із вказаного карткового рахунку грошові кошти в сумі 1000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 , своїми умисними протиправними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, крім того, він же, своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

У поданій на вирок апеляційній скарзі представник потерпілої, не оспорюючи фактичних обставин вчиненого та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , оскаржує вирок у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

Апелянт акцентує увагу на тому, що судом необгрунтовано віднесено до обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню, оскільки на момент розгляду кримінального провадження згаданих пом`якшуючих обставин не існувало. При цьому, щире каяття не знайшло свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження, враховуючи невідшкодування завданих збитків та образ в сторону потерпілої. Разом з тим, на думку представника потерпілої ОСОБА_10 , не сприяє меті покарання і виправленню обвинуваченого його звільнення від відбування покарання, що також є невиправдано м`яким заходом примусу.

У зв`язку із цим, просить оскаржений вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України змінити, а саме призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки без застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили, представника потерпілої, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції, а тому апеляційний суд не переглядає вирок суду в цій частині на предмет його законності та обґрунтованості.

За змістом положень ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги представника потерпілої, який вказує про необхідність зміни оскарженого вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання за ч. 1 ст. 164 КК України без застосування до ОСОБА_8 інституту звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Апелянт не погоджується з вироком суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, є підставою для скасування вироку, а не його зміни, та постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Отже, в апеляційній скарзі представник потерпілої порушує питання про погіршення становища обвинуваченого та водночас просить оскаржене рішення змінити.

У той же час, пунктом 4 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на наведене, апеляційна вимога представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 про зміну вироку суду першої інстанції шляхом призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, без застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання, не узгоджується з повноваженнями апеляційного суду щодо зміни вироку суду першої інстанції з визначених законом підстав та не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Таким чином, апеляційна скарга представника потерпілої не підлягає задоволенню, а оскаржений вирок слід залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: