ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1359/24 Справа № 183/183/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року у кримінальному провадженні №0000065 про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Куп`янськ Харківської області,

зареєстрований за адресою: фактично проживає

за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 01 травня 2024 року включно, без визначення застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції зазначив, що вважає встановленим наявність ризику переховування, оскільки ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, існує велика вірогідність, що остання може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від відповідальності.

Також існує ризик продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 добровільно співпрацювала з окупаційною адміністрацією держави агресора, толерантно відносилась до захоплення частини території України. Крім того судом зазначено, що раніше встановлені ризики продовжують існувати та запобігти останнім шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо, у зв`язку з чим враховуючи тяжкість скоєного злочину та дані про особу обвинуваченої суд дійшов до висновку про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК судом не визначено заставу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та визначити обвинуваченій ОСОБА_7 заставу.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Зазначає про те, що клопотання прокурора не містить належних доказів щодо необхідності продовження виняткового запобіжного заходу. Звертає увагу на те, що суд не врахував дані про особу обвинуваченої, яка має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, утримує двох неповнолітніх дітей. Вважає, що судом не надана належна оцінка тому факту, що після деокупації м. Куп`янськ, ОСОБА_7 разом з матір`ю та доньками виїхала до м. Києва, та одразу оформила дітей до шкільного закладу за для можливості отримання освіти. Вважає, що ризик впливу на свідків є недоведеним, оскільки прокурором не надано доказів щодо спроб незаконного впливу, крім того останні в суді вже допитані. Зазначає, що ризик переховування визнано доведеним лише з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, оскільки докази здійснення будь-яких спроб щодо перетину кордону України чи не з`явлення за викликом стороною обвинувачення не надані. Вважає, що рішення суду невмотивоване в частині не визначення застави та зауважує на тому, що встановлення застави надасть можливість забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачена та захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного провадження до суду не з`явився, заяв, клопотань про проведення судового розгляду за його обов`язковою участю не подавав.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, заяв про участь у розгляді справи не подавали, тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 10000065 від 14.11.2022 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Доводи сторони захисту щодо фактичних обставин справи, доведеності чи недоведеності вини обвинуваченої на даній стадії апеляційного розгляду є передчасними.

Необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК для запобігання якому продовження строку тримання обвинуваченої під вартою є доцільним з огляду на наступне.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої тому, перебуваючи на волі і усвідомлюючи ймовірність призначеного покарання, може переховуватись від суду.

Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути їй призначено у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину безумовно не є вирішальною підставою для подальшого утримання обвинуваченої під вартою, проте як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнається вагомим фактором при оцінці ризику, що обвинувачена особа може переховуватись від суду.

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченої від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Також, суд апеляційної інстанції з огляду на встановлені фактичні обставини ОСОБА_7 , а саме зайняття останньою посади виконуючої обов`язки відділу воєнно - цивільної адміністрації Куп`янського відділу Харківської області, через що маючи зв`язки з представниками воєнного - цивільної адміністрації рф, остання може мати змогу незаконно перетнути кордон України з тимчасово окупованих та непідконтрольних територій.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу. Беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_7 офіційно зареєстрована та проживала у АДРЕСА_2 , тобто території наближеної до ведення бойових дій, через, що контроль за належною процесуальною поведінкою останньої та її участь у судовому розгляді буде об`єктивно обмежений.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних обвинуваченої, зокрема міцності соціальних зв`язків, наявності утриманців були предметом оцінки судом першої інстанції і з такою оцінкою погоджується апеляційний суд, та зазначає, що ці обставини не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у вчиненні нею протиправної діяльності.

Висновки суду про наявність ризику продовження ОСОБА_8 протиправної діяльності та вчинення інших аналогічних злочинів, є обґрунтованими з огляду на характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме добровільній співпраці з окупаційною адміністрацією держави агресора, через що надалі дії ОСОБА_8 можуть бути направлені на проведення підривної діяльності проти України, заподіяння шкоди державній безпеці України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 Кримінального кодексу України.

Апеляційні доводи захисника щодо не визначення застави є необґрунтованими з огляду на вищезазначену норму закону, тому враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, беручи до уваги, що встановлені ризики на даній стадії не нівельовані, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визначення застави та висновки суду в цій частині вважає законними та обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Колегія приймає до уваги, що справа перебуває на стадії судового розгляду, водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу суду першої інстанції на необхідності дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та якнайшвидшого вирішення обвинувачення по суті, а також звертає увагу суду на тривалість строку попереднього ув`язнення обвинуваченої.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з рішенням суду, вважає, що встановлені щодо цієї обвинуваченої ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання ОСОБА_7 під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі судового провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування вказаного запобіжного заходу.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 199, 315, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4