Справа № 385/796/24
Провадження № 1-кп/385/93/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 02.05.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Казавчин Гайворонського району Кіровоградської області, механізатора у ТОВ «Агро-Південь», який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 ч. 1 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

01 травня 2024 року близько 16.50 год. ОСОБА_3 перебував в АДРЕСА_1 , де на грунті тривалих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною, ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілій ОСОБА_5

Невідкладно, з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив обома руками потерпілу ОСОБА_5 за пальці правої та лівої кисті та з прикладанням значної сили вивернув їх до верху, спричинивши останній тілесні ушкодження.

Протиправні дії ОСОБА_3 були припинені свідком ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців долонної поверхні основних фаланг 3-4 пальців правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №56 від 03.05.2024 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, утворились від надмірного пере-розгинання пальців. Судячи по характеру локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_5 , вони не могли утворитися шляхом самоспричинення.

Також 01 травня 2024 року близько 17.00 год. на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та його сином- ОСОБА_6 , на грунті раніше виниклих неприязних відноси виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_6

Невідкладно, з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив обома руками потерпілого ОСОБА_6 за верхній одяг та тримаючи, з прикладанням значної сили, вдарив ОСОБА_6 об цементний круг, який стояв поруч, спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Протиправні дії ОСОБА_3 були припинені свідком ОСОБА_5 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна задньої поверхні середньої третини правого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 02.05.2024 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, могли утворитись при падінні з положення стоячи. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 , не могли утворитися шляхом самоспричинення.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України.

У кримінальному провадженні № 0000045 від 02.05.2024 між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним згідно з вимогами ст. 468, 469, 471 КПК України. Відповідно до змісту угоди про примирення потерпілі та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 125 КК України. Згідно з угодою про примирення ОСОБА_3 , повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про примирення також погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Крім того, потерпілі та обвинувачений ОСОБА_3 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КПК України і КК України, не заперечує проти затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про примирення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про примирення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про примирення, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 пояснили, що були ініціатором укладання угоди про примирення та жодних заперечень проти її укладення не має. Просять угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг потерпілі чи обвинувачений під час кримінального провадження не подавали.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 1, 2 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину за обома епізодами, обтяжуючу обставину вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя (за першим епізодом) та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (за другим епізодом) - особу ОСОБА_3 , а також те, що воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та затвердження угоди про примирення.

Згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання (ч. 1 ст. 475 КПК України).

Оскільки сторонами угоди узгоджено покарання у виді штрафу, угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні, то суд приймає рішення про її затвердження та призначення покарання у виді штрафу.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин злочину та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_3 у виді штрафу в узгодженому сторонами розмірі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314,374-376,475 КПК України,

у х в а л и в :

угоду про примирення від 24.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000045 від 02.05.2024, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілі чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_7

Дата документу 25.06.2024