Справа № 623/267/22
Провадження № 1-кп/638/811/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 06.01.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця міста Термез Сурхандар`їнської області Узбекистану, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, не є особою з інвалідністю, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , на початку грудня 2021 року, у денний час, більш точний день та час не встановлено, перебуваючи у одному з приміщень 1-го поверху в під?їзді АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів та реалізуючи зазначений умисел, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав два чавунні радіатори опалення на 7 секцій кожен, вартістю 816 грн., 20 коп., що вже були демонтовані та знаходились на підлозі, які перебувають на балансі Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства-1, після чого, ОСОБА_3 зник з вказаного місця, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив КЖРЕП-1 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить суд провести судовий розгляд кримінального провадження без його участі. Поклався на думку суду в розгляді кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні викрадення чужого майна (крадіжку) визнав повністю, щиро каявся, обставини скоєння кримінального правопорушення навів аналогічні викладеним вище.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий не оспорювали фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності позиції останнього, роз`яснивши обвинуваченому про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що подія правопорушення мала місце, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєного правопорушення, який згідно ст.12 КК України є проступком; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Термез Сурхандар`їнської області Узбекистану, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, не є особою з інвалідністю, не працює, раніше не судимий, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

В силу ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає активне сприяння розкриттю злочину.

В силу ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, визнання ним вини, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що речові докази - два чавунні радіатори опалення, які зберігалися в кімнаті зберігання речових доказів, були знищені під час ракетного обстрілу будівлі Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 382, 395 КПК України, ст.ст.65-67, 185 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді двохсот сорока (240) годин громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку покласти на місцеві органи пробації.

До набрання чинності вироком суду відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід не обирати.

Речові докази, а саме два чавунні радіатори опалення (по сім секцій кожна) вважати знищеними.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів: засудженим з дня отримання копії вироку, іншими учасникам судового провадження з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1