Справа № 192/1657/24
Провадження № 1-в/192/246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, на даний час відбуває покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року яким засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України на підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 11.08.2020 року

Кінець строку: 11.02.2025 року

ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку з відмовою комісією СВК№21 в застосуванні ст. 81 КК України при наявності 3 заохочень та праці у промзоні.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що працює, має три заохочення, тому вважає, що довів своє виправлення. Додатково вказав, що звертався до СВК№21 для умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом, але жодна з військових частин не відібрала його для служби у зв`язку з наявним захворюванням. Він бажає піти захищати Україну тому просить звільнити його умовно-достроково.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 ще не довів свого виправлення, хоча став на шлях виправлення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що позитивні зміни у ОСОБА_5 вбачаються, але він не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Відомостей про звернення ОСОБА_5 до ДУ «СВК (№21)» із заявою про бажання проходити військову службу за контрактом суду не надано.

Доводи ОСОБА_5 не впливають на наявність підстав для умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, тому суд виходить зі змісту клопотання засудженого та вимог ст. 81 КК України.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року яким засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України на підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 року яким засуджений за ч.3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 дійсно відбув 2/3 строку призначеного покарання 11.08.2023 року.

Згідно з характеристикою ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 12.08.2020 року. За період перебування в УВП№4 характеризувався задовільно допустив одне порушення режиму утримання за що мав одне стягнення, заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 03.12.2020 року. Не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням. За час відбування покарання характеризується задовільно, допустив 1 (одне) порушення режиму у тримання за що мав 1 (одне) стягнення, має 3 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує не агресивно. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримувати в чистості та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Уникає робіт із самообслуговування не бачить необхідності у самостійному їх ви конанні. Уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, програмах диференційованого виховного впливу не бере, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, у роботі самодіяльних організацій не бере, не входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з рідними.

15.07.2022 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

02.12.2022 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 Кримінального кодексу України як особі, що не стала на шлях виправлення.

25.08.2023 комісією установи відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення як особі, що не довела свого виправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, суд враховує, що він має одне погашене стягнення за міжкамерний зв`язок застосоване в період перебування в УВП№4, та одне погашене стягнення за вживання алкоголю застосоване вже під час відбування покарання в СВК АДРЕСА_1 , має три заохочення, застосовані до нього 12.04.2021, 16.01.2024 та 11.04.2024.

Відомості про працю ОСОБА_5 суду не надані, хоча в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 працював днювальним у відділенні СПС№10 та працював в СПС№4 у зв`язку з чим до нього і були застосовані заохочення у вигляді подяк в тому числі за сумлінне ставлення до праці.

Згідно з характеристикою ОСОБА_5 в матеріалах особової справи від 14.07.2022 ставлення до праці задовільне.

Суд вважає, що засуджений в період відбування покарання працював, що вказує на позитивні зміни, але адміністрація установи не врахувала цих змін та не надала цьому оцінку, зазначаючи що засуджений не працює за власним бажанням.

Разом з цим встановлені обставини відбування покарання ОСОБА_5 свідчать про відсутність підстав для висновку суду про сумлінність поведінки засудженого ОСОБА_5 в період відбування покарання, оскільки в умовах УВП№4 до нього застосовувалось стягнення у вигляді догани, а в умовах СВК№21 до нього застосовувалось стягнення у вигляді 14 діб ДІЗО. Не може суд дійти і до обґрунтованого висновку про сумлінність ставлення ОСОБА_5 до праці, оскільки застосовані у зв`язку з цим заохочення засудженого не мали системного характеру.

Відсутність системності в заохоченнях засудженого суд пов`язує також із вчиненням ним дисциплінарного проступку та застосуванням стягнення в СВК№21. На думку суду заохочення ОСОБА_5 мають періодичний характер, застосовуються із значним проміжком часу, що вказує на те, що зміна поведінки засудженого викликана більше бажанням дострокового звільнення, аніж виправленням.

На думку суду позитивні зміни в особистості ОСОБА_5 остаточно не сформувались, його заохочення та характеристика в установі вказують на формальність підстав для можливості умовно-дострокового звільнення.

Суд приймає до уваги характеристику ОСОБА_5 , який свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, уникає робіт із самообслуговування, виконання робіт із благоустрою установи, що вказує не відсутність підстав для висновку про його виправлення.

Судом враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, враховує обставини, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів за які він відбуває покарання і вважає, що основна мета призначеного судом покарання не досягнута, умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 не доцільне, тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1