КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/110/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі :

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які здійснюють захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2024, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіки Казахстан, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 21 години 50 хвилин 06 лютого 2024 року до 05 квітня 2024 року, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000096 від 31.05.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення оголошено ОСОБА_8 .

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , являючись громадянином України, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час створив обліковий запис у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram» - з номером телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого у період з 25.02.2023 по 05.02.2024 поширював інформацію про переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України, переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, надсилаючи повідомлення особі на ім`я « ОСОБА_10 », який використовує обліковий запис у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram» - з номером телефону НОМЕР_2 .

У вказаний період, з 25.02.2023 по 05.02.2024, ОСОБА_8 , діючи умисно в рамках єдиного злочинного умислу, поширив абоненту на ім`я « ОСОБА_10 », який використовує обліковий запис у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram» - з номером телефону НОМЕР_2 , інформацію про переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України, переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, надіславши про це повідомлення.

Злочинне діяння налічує 31 епізод; повідомлення ОСОБА_11 про переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України, переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань стосувались м. Олександрія Кіровоградської області.

У межах даного кримінального провадження слідчий слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді місцевого суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без права внесення застави.

Слідчий суддя, розглянувши дане клопотання, прийшов до висновку про задоволення клопотання, ухвалою від 08.02.2024 постановив задовольнити клопотання та застосував щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні).

Взято до ваги й тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту.

Адвокат ОСОБА_9 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивує такими доводами.

Ризики, що встановлені судом, визначені абстрактно, без посилання на відповідні докази, міститься лише перелік законодавчих підстав для обрання такого запобіжного заходу.

Слідчим суддею не враховано наявність у ОСОБА_8 хронічних захворювань як от гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, вік підозрюваного, який є особою пенсійного віку, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей та підозри у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.

В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.

Слідчим суддею залишено поза увагою обставини, передбачені ст. ст. 177-178 КПК України: ризики, заявлені обвинуваченням не доведені, підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризований, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, місце роботи, на утриманні цивільну дружину, одружений, пенсіонер.

Не встановлено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і неможливість за таких умов забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_8 - необґрунтована.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , підозхрюваного ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг захисту, думку прокурора на заперечення апеляційних скарг, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000096 від 31.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 07.02.2024 повідомлений ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України, оскільки його причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами, як от: рапорти працівників поліції від 20.04.2023, повідомлення про виявлення кримінального правопорушення, відповідями військового коменданту комендатури військових сполучень залізничної ділянки та станції Знам`янка ОСОБА_13 , протоколи про проведення НСРД від 08.05.2023, від 05.07.2023, від 10.10.2023, від 28.11.2023, від 30.11.2023, від 06.12.2023, від 25.12.2023, від 25.01.2024 із фіксованими результатами такого проведення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, відноситься до категорії умисних нетяжких злочинів, карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої,ч. 3 ст. 114-2 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, карається позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Кримінальні правопорушення характеризовані підтриманням і забезпеченням збройної агресії проти України з боку російської федерації, в умовах воєнного стану.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 без утриманців, не має міцних соціальних зв`язків.

У даному кримінальному провадженні розпочате досудове розслідування, триває збирання доказів, проведення слідчих дій.

Підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованих злочинів, усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, наявність каналів зв`язку із представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень (в тому числі за відсутності сталих соціальних зв`язків - на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави, а при наявності зв`язків із представниками російської федерації, - може чинити спроби залишити територію держави).

Зважаючи на кількість епізодів злочинного діяння (31) і протягом тривалого часу (з лютого 2023 року по січень 2024 року), інкримінованих ОСОБА_8 , можливо стверджувати, що, з високою ймовірністю, -ОСОБА_8 може об`єктивно вчинити нові (аналогічні) кримінальні правопорушення.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, п. 5), - запобіжними заходами є тримання під вартою.

Станом на теперішній час у країні запроваджено воєнний час.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 КК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак - стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, як визначено ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, обумовлений процесуальною необхідністю та є необхідним й доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Отже, колегія суддів залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін як законну і обґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які здійснюють захист підозрюваного ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2024, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 21 години 50 хвилин 06 лютого 2024 року до 05 квітня 2024 року, без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4