Справа № 309/2071/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/495/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.06.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн, які стали предметом кримінального правопорушення та зберігаються в Ужгородському відділенні АТ КБ «ПриватБанк», конфісковано в дохід держави в порядку ст. 96-1, 96-2 КК України.

Речовий доказ: компакт-диск DVD+R із відеозаписом з камер поліцейських, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

24.05.2022 працівниками сектору реагування патрульної поліції Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, а саме: старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_9 та поліцейським СРПП Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_10 , відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області полковником поліції ОСОБА_11 , здійснювали патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в м. Хусті та Хустському районі Закарпатській області.

Того ж дня близько 10 год 20 хв, на відрізку автодороги державного значення сполученням Мукачево - Рогатин - Львів 76 кілометр, у зв`язку з порушенням п. 20.5 «б», «в». Правил дорожнього руху України, відповідно до якого рух через переїзд забороняється, якщо шлагбаум опущений або почав опускатися, увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», старший інспектор СРПП Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 зупинив транспортний засіб марки «Шкода Октавія» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-2-

Після чого, працівник поліції ОСОБА_9 почав складати адміністративний протокол за ч. 2 ст. 123 КУпАП, а саме «Порушення правил руху через залізничний переїзд».

В той час ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП «Порушення правил руху через залізничний переїзд», розраховуючи на можливість не складання ОСОБА_9 щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто на не вчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав грошові кошти в сумі 2000 грн, до багажного відсіку службового транспортного засобу марки «Рено Дастер» державний номер « НОМЕР_2 », тобто неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_9 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до чинного законодавства та посадової інструкції наділена повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Виявивши неправомірну вигоду, працівник СРПП Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 відмовився від отримання згаданих грошових коштів та згідно з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» проінформував про подію, що мала місце, через гарячу лінію «102» органи Національної поліції України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_12 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність правової кваліфікації його дій, просять змінити вирок і призначити покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений та захисник вказують на те, що висновки суду щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 369 КК у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34000 грн), належним чином не мотивовані. Суд не дав належної оцінки всім обставинам справи, даним, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_6 та безпідставно застосував до нього штраф не у мінімальному його розмірі, що передбачений санкцією статті, за якою його засуджено.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. При цьому враховується, клопотання захисника та обвинуваченого, яке міститься в апеляційній скарзі, про розгляд такої у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, промову прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

-3-

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у ньому доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 цього Кодексу, апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної постанови, усі питання пов`язані з призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника про надмірну суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, зокрема за ч. 1 ст. 369 КК України, на думку колегії суддів є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги стороною захисту, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого та захисника щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним в оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги наведених вище норм кримінального закону були дотримані, і при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

-4-

З вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання взято до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння у розкриття кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки всім обставинам кримінального провадження, даних, що стосуються особи обвинуваченого - апеляційний суд визнає такими, що не впливають на вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання.

Тому апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді штрафу в наближеному до мінімального його розміру, яке на переконання колегії суддів відповідає як характеру та ступеню вчиненого кримінально-карного діяння, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети - виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, зокрема шляхом зменшення розміру штрафу до його мінімального розміру - однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про призначення якого просить сторона захисту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є максимально наближеним до мінімального розміру штрафу, відповідно до санкції ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_6 вироку в частині призначеного покарання, з урахуванням наведених ними доводів, є безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

-5-

Колегія суддів уважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 50, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті, за якою його засуджено, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.06.2022 щодо ОСОБА_13 ,-без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді