У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5070/17

№ 1-кп/183/72/24

15 лютого 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 07.06.2017 року до ЄРДР за № 0001693, за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 03.06.2017 до 06.06.2017, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металевої драбини з території домоволодіння АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 в період з 03.06.2017 до 06.06.2017, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 11 годині 05 хвилин переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно переліз через паркан на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав металеву драбину висотою 260 см, шириною 38,5 см вартістю 330 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вигляді вартості викраденого майна в розмірі 330 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Окрім цього, в період з 01.06.2017 до 10.06.2017, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_2 , де виявив, що останній спить в приміщенні будинку. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з приміщення гаражу за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 в період з 01.06.2017 до 10.06.2017, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 14 годині 05 хвилин переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно через незачинені ворота проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрав гель для прання «Аriel Actilift color» 5.8л вартістю 149 гривень, алюмінієву сковорідку «Zauberg ZH-FSJ24» вартістю 285 гривень, 12 штук виделок із нержавіючої сталі «stainless steel» вартістю 228 гривень, 11 штук столових ложок із нержавіючої сталі «stainless steel» вартістю 209 гривень, 11 штук чайних ложок із нержавіючої сталі «stainless steel» вартістю 165 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вигляді вартості викраденого майна в розмірі 1036 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Окрім цього, 16.09.2017 приблизно о 12 годин 35 хвилин ОСОБА_4 йшов біля будинку №10 на пл. Перемоги м. Новомосковська Дніпропетровської області, де побачив біля бетонного огородження велосипед марки «Аіст» синього кольору. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення велосипеда марки «Аіст».

Реалізуючи свій злочинний умисел, 16.09.2017, приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 10 на пл. Перемоги м. Новомосковська Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до бетонної огорожі, де сів на велосипед марки «Аіст» вартістю 1598 гривень, та почав їхати на ньому в сторону вул. М. Головко м. Новомосковська Дніпропетровської області.

В цей момент, умисні дії ОСОБА_4 були помічені ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_10 , які виявили факт викрадення майна ОСОБА_4 та затримали останнього, у зв`язку з чим ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не скоїв всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме не розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдяки чому і не мав місця суспільно - небезпечний наслідок.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

04.10.2017 до Новомосковського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України для розгляду по суті.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду однак до зали суду не з`являється, що є підставою вважати, що останній переховується від суду. Враховуючи викладене ухвалою Новомосковського міськрайонного суду оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

На виконання вищезазначеної ухвали Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській області 31.05.2019 заведено оперативно-розшукову справу № 13319013 щодо розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 , який ухиляється від суду.

Під час оперативно-розшукових заходів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 30.08.2018 перетнув державний кордон України в напрямку російської федерації та до теперішнього часу в Україну не повернувся.

Крім того, під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, у зв`язку з цим стійкі соціальні зв`язки в нього відсутні. На виклики суду не з`являвся, у зв`язку з чим оголошено розшук обвинуваченого. Під час оперативно-розшукових заходів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 30.08.2018 перетнув державний кордон України в напрямку російської федерації та до теперішнього часу не повернувся. Тому є підстави вважати, що останній переховується від суду.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні ряду тяжких умисних злочинів, зокрема проти чужої власності, легальних джерел доходів не має, джерелом його доходів є кошти отриманні в наслідок його злочинної діяльності, а тому маючи можливість вільного пересування може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Окрім, цього, відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1854 від 27.01.2015 Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором Верховна Рада України визнала російську федерацію державою-агресором.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 зник з місця свого постійного проживання, до суду на виклики не з`являється, ухвалою суду оголошено його розшук, за результатами проведення якого встановлено відомості про перетин ним кордону України, зокрема встановлено, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, вважаю, що є достатні підстави обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце та час проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомила.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, хоча повідомлявся про місце та час проведення судового засідання належним чином. За повідомленням прокурора по отриманій оперативній інформації ОСОБА_4 в теперішній час перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Суд, вислухавши думку прокурора, розглянувши заявлене ним клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Суд, вислухавши думку прокурора, розглянувши заявлене ним клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Частина 1 статті 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як убачається із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

У відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 25.04.2019 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 . На виконання ухвали суду під час оперативно-розшукових заходів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 30.08.2018 перетнув державний кордон України в напрямку російської федерації через пункт пропуску перетину Гоптівка та до цього часу в Україну не повернувся, що підтверджується листом начальника Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 21.12.2023 № 47/11440.

Отже, у разі перебування особи на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного, обвинуваченого клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. Оскільки до обвинуваченого не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання обвинуваченого (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) суд розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах перебування обвинуваченого на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також судом при вирішенні питання про обрання такого запобіжного заходу не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід стосовно обвинуваченого стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді.

Отже, при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді, суду належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук.

За результатами розгляду клопотання суд вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні прокурора, є достатньо обґрунтованими, також прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права обвинуваченого на свободу є виправданим.

На переконання суду, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліках психоневрологічного та наркологічного диспансерів не значиться. Інших даних, які би вказували на неможливість утримування обвинуваченого під вартою, суду не надано.

Отже, за встановлених обставин суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та доведеним, а обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення, і на цьому етапі судового провадження такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право обвинуваченого на особисту свободу та недоторканість.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, обвинуваченого після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої ст. 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Також при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 350, 371, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1