Справа № 742/3244/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/384/24
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001206 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта базова вища, працює механіком у ТОВ «Укрглас», раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, не застосовувався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 7173,64 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 11 грудня 2022 року близько 16:00 год, автомобіль марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , рухався по вул. Київській, зі сторони вул. Котляревського в сторону вул. Ю. Коптєва, в м. Прилуки, Чернігівської області.

Рухаючись у вищевказаному напрямку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, біля магазину «Престиж» по вул. Київській, 174, у місті Прилуки, водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п.п.2.3 (б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, неправильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, незважаючи на те, що перед вищевказаним пішохідним переходом зупинилися транспортні засоби, а безпосередньо на пішохідному переході перебував пішохід, внаслідок чого в межах розмітки нерегульованого пішохідного переходу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив проїзну частину вул. Київської, зліва направо, відносно напрямку руху вказаного автомобіля, в результаті чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просив змінити вирок місцевого суду та призначити йому покарання без позбавлення права керування транспортними засобами. Вказав на те, що суд не в повній мірі врахував дані, які позитивно характеризують його особу, а також те, що він має на утриманні двох дітей та батька-пенсіонера, які потребують його уваги і піклування. Крім того, ОСОБА_8 працює механіком-налагоджувальником в ТОВ «Укрглас» і в силу своїх службових обов`язків постійно перебуває в службових відрядженнях, у зв`язку чим виникає необхідність керування службовим транспортом. А тому, позбавлення його права керування транспортними засобами поставить у скрутне становище сім`ю обвинуваченого, позбавить його можливості працювати та заробляти на прожиття. Також просив врахувати, що ним добровільно сплачена моральна шкода потерпілому в розмірі 200000 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та місцем роботи характеризується виключно позитивно, має на утриманні малолітню дитину, його поведінку після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме відшкодування потерпілому завданої моральної шкоди; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, та з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Проте, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників. Протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Не знижує тяжкості й небезпечності кримінального правопорушення, вчиненого за наведених обставин, характеристика обвинуваченого ОСОБА_8 у загально-соціальному плані, а також його посткримінальна поведінка, спрямована на залагодження своєї провини.

Тому призначене ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, не становить «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому основного та додаткового покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4