УХВАЛА

17 липня 2024 року

м. Київ

справа № 527/3161/22

провадження № 51-1420ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Полтавського апеляційного суду від 10 травня 2023 року, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, захисник ОСОБА_5 поза межами строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів зауважує, що 09 липня 2024 року касатор подала на електронну адресу Верховного Суду та поштовим відправленням до Суду аналогічні за змістом дві касаційні скарги з клопотаннями про поновлення строку касаційного оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, касатор указує, що вона 01 серпня 2023 року поштою направила касаційну скаргу, проте, як стало відомо пізніше, скарга не надійшла до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.

Так, Полтавський апеляційний суд проголосив оскаржуваний захисником вирок 10 травня 2023 року, тому останнім днем подання касаційної скарги до Суду для касатора було 11 серпня 2023 року. Проте захисник звернулася з касаційною скаргою лише 09 липня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, зокрема, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Водночас наведені захисником обґрунтування про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів Верховного Суду не визнає поважними з огляду на таке.

Суд касаційної інстанції виходить із того, що встановлений процесуальним законом строк три місяці для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами (наприклад, див. ухвали Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 28 лютого 2023 року в справі № 202/6270/18 та від 24 червня 2024 року в справі № 441/1259/22).

Твердження захисника про подання касаційної скарги 01 серпня 2023 року не підтверджене жодним доказом, тому вказана в клопотанні обставина не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження.

Також Суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зробив висновок, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Водночас питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

З огляду на зазначене вище Верховний Суд дійшов висновку, що указані захисником обґрунтування щодо поновлення строку не є переконливими та не підтверджують наявності поважних причин пропуску строку касаційного оскарження вироку Полтавського апеляційного суду від 10 травня 2023 року, тому відсутні підстави для поновлення цього строку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Верховний Суд, керуючись зазначеними приписами, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник ОСОБА_5 подала її після закінчення строку касаційного оскарження, а наведена нею причина пропуску строку не є поважною.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Полтавського апеляційного суду від 10 травня 2023 року залишити без задоволення.

Повернути касаційну скаргу захиснику ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3