Справа № 718/2986/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі колегії:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 від 14.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області в стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.357, ч.5 ст.361, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

02.07.2024 року прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які слугували для його обрання, не зменшилися та не зникли, а завершити кримінальне провадження до спливу строку дії запобіжного заходу до 06.07.2024 року не можливо. Також зазначив, що інший, більш м`який запобіжний захід наразі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_11 до судового засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні також заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з положень ч.1-2 ст.331 КПК України, згідно яких під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; ст.177 КПК України, де метою застосування запобіжного заходу визначено забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, 5) вчинити інше кримінальне правопорушення; а також положень ч.1 ст.178 КПК України, яка вказує на те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.

Також, при вирішенні клопотання прокурора суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості; в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Підстави для тримання особи під вартою мають оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачується в розбійному нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникнення у житло, в умисному вбивстві двох осіб, вчинених групою осіб з корисливих мотивів, що є особливо тяжкими злочинами проти власності та проти життя та здоров`я людини, що характеризуються суспільною небезпечністю та передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі з конфіскацією майна.

Крім цього ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, спрямованих на заволодіння майном потерпілої в умовах воєнного стану, однин з яких також є особливо тяжким.

Отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, що характеризуються суспільною небезпечністю та загрожують особам, у разі визнання їх винуватими, безальтернативним покаранням у виді позбавленні волі на тривалий строк.

Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 є родичами та членами однієї родини, мали постійне місце проживання, проте не навчалися, не працювали, ОСОБА_5 самостійно виховував малолітню дитину, що свідчать про відсутність у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків. Обидва обвинувачених раніше не судимі, мали задовільну репутацію.

Наявність на утриманні ОСОБА_5 неповнолітньої дитини не виступила стримуючим фактором в його поведінці, а відсутність постійного джерела доходу, роду занять, відсутність стійких соціальних зв`язків, може спонукати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до вчинення інших злочинів, в тому числі корисливих.

А тому, виходячи з сутності обвинувачення, тяжкості покарання, яке загрожуватиме обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, корисливості мотивів всіх інкримінованих злочинів, відсутність у обвинувачених постійного джерела доходу, ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів продовжує існувати.

Враховуючи викладене, а саме кількість та тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, їх суспільну небезпечність, а також виходячи з сукупності обставин, що характеризують особи обвинувачених, суд приходить до переконання, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, наведеним прокурором у клопотанні. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, судом під час розгляду клопотання не встановлені.

Отже, наведені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованими, об`єктивно існують та можуть бути реалізовані обвинуваченими без застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, подальше тримання обвинуваченим під вартою є виправданим.

Обставини, які б унеможливлювали продовження раніше застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні.

Також відсутні підстави для визначення застави, як умови звільнення обвинувачених з-під варти, бо злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вчиненні із застосуванням насильства та спричинили загибель людей.

За таких обставин, з урахуванням обґрунтованості клопотань прокурора, існують підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 31.08.2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 31.08.2024 року включно.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам та направити для виконання начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримуються обвинувачені.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3