Справа № 463/3893/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/38/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 463/3893/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 128 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та йому призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 88 739 грн відшкодування матеріальної шкоди та 25 000 грн відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 21.05.2022, близько 12:00 год., перебуваючи в приміщенні відділення ТОВ «Нова Пошта» № 10, що за адресою: м. Львів вул. К. Левицького 7, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння і не передбачаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, під час раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс удар правою рукою в область лівого ока, внаслідок чого ОСОБА_8 упав на підлогу та отримав тілесні ушкодження у вигляді субкапітального перелому шийки правої стегнової кістки, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також синця на нижній повіці лівого ока та садна в проекції правого ліктьового суглоба, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі; цивільний позов задовольнити у повному обсязі, а саме: стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь 88 739 грн відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційних вимог потерпілий зазначає, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не врахував, що діями обвинуваченого йому заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок яких він отримав 2 групу інвалідності.

Апелянт стверджує, що обвинувачений жодного разу не вибачився перед ним, що свідчить про особливу цинічність його дій, а тому останній заслуговує на суворіше покарання.

Окрім цього, потерпілий вважає, що суд невиправдано зменшив розмір відшкодування моральної шкоди.

У суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав за наведених у ній мотивів та просив таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 . Повідомив суду, що всупереч твердженням потерпілого він неодноразово вибачався перед ним.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 заперечив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_8 щодо поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_7 щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою усіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст..128 КК України в апеляційній скарзі потерпілим також не оспорюється.

Що стосується покарання, з яким не погоджується апелянт, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином обране з врахуванням особи винного, який раніше не судимий, на психіатричному на наркологічному обліках не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин які обтяжують покарання; та призначене в межах, санкції ст. 128 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та відповідатиме його меті, гуманності і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а тому апеляційна скарга потерпілого в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

У своїй постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Вказаних вимог закону в частині визначення розміру стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції у повній мірі не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення з останнього на його користь, зокрема, 88 739, 00 грн відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди. При цьому, слід зазначити, що в частині відшкодування матеріальної шкоди вирок суду потерпілим не оскаржується.

Так, відповідно до резолютивної частини оскарженого вироку, цивільний позов у цьому кримінальному провадженні задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 , зокрема, 25 000 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно встановив, але недостатньо врахував перенесені ним фізичні та моральні страждання внаслідок одержаних ним тілесних ушкоджень.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді субкапітального перелому шийки правої стегнової кістки, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також синця на нижній повіці лівого ока та садна в проекції правого ліктьового суглоба, що відносяться до легкого тілесного ушкодження,

Внаслідок вчиненого щодо потерпілого ОСОБА_8 кримінального правопорушення погіршився його психологічний та фізичний стан, змінився звичайний спосіб життя, відповідно до довідки до акта МСЕК № 380144 Серія 12 ААГ йому було присвоєно другу групу інвалідності безтерміново, а тому доводи апеляційної скарги потерпілого щодо збільшення суми моральної шкоди, стягнутої на його користь, є частково прийнятними.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не повною мірою врахував глибину фізичних і моральних страждань потерпілого, який після дій обвинуваченого тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, наслідки від понесених травм потерпілий відчуває і по цей день.

Апеляційний суд, виходячи із засад розумності, доведеності факту заподіяної моральної шкоди, а також справедливості та обґрунтованості позовних вимог, враховуючи наслідки злочину, а також особу обвинуваченого, який є внутрішньо переміщеною особою, вважає за необхідне збільшити розмір грошового стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої його діями моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 та визначає суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 50 000 гривень, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 410 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , через що оскаржений вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову необхідно змінити.

У решті вирок суду слід залишити буз змін.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на допущену в мотивувальній частині вироку описку.

На другій сторінці вироку у п`ятому абзаці суд першої інстанції помилково зазначив «кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України» замість «кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України».

У зв`язку з наведеним, колегія суддів рекомендує суду першої інстанції виправити допущену в мотивувальній частині вироку описку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Збільшити розмір стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 відшкодування за завдану моральну шкоду до 50 000 гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4