печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 27.03.2024 старшого слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002241 від 18.11.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 27.03.2024 старшого слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002241 від 18.11.2020 року.

В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що вона звернулася до слідчого з клопотанням про проведення огляду речей. Проте, своєю постановою від 27.03.2024 слідчий відмовив у задоволенні вказаного клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.

Адвокат подала до суду заяву в якій просила задовольнити вимоги скарги та провести розгляд скарги без її участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, направив до суду лист, про розгляд скарги у його відсутність, скаргу просив залишити без розгляду.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 листопада 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002241, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 13.04.2023 року (справа 757/14695/23) в рамках вказаного кримінального провадження було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору оренди № Д-13/21 від 30.06.2023 року орендарем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 .

26.04.2023 року під час обшуку було виявлено та вилучено майна ОСОБА_4 , а саме:

-Жорсткий диск марки «Apacer», серійний номер АР2ТВАС630Т і жорсткий диск марки «Western Digital» серійний номер НОМЕР_1 ,

-5 (п`ять) стартових пакетів lifecell без сімкартів та чорнові записи на 8 аркушах,

-Системний блок марки «Gamemax» чорного кольору,

-Сервер марки «Synology» моделі DS1821+, серійний номер 2180SKRTK9ENY,

-Ноутбукмарки«Lenovo»сірогокольору,серійний номер PF24K9CKMTM82C700E9RA,

-Мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-карткою НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

У відповідь на клопотання про проведення вилученого майна від 24.08.2023 року, 04.09.2023 року слідчим О.Базилем було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання. Відмову повернути майно слідчий мотивував тим, що без проведення оглядів та аналізу інформації, яка міститься в комп`ютерній техніці та мобільних пристроях тощо, їх повернення буде передчасним.

19.02.2024 року представник ОСОБА_4 звернувся до Головного слідчого управління НП України з клопотанням про проведення огляду речей (в порядку ч. 3 ст. 93 КПК України), керуючись ст.ст. 64-2, 42, 93, 237 КПК України.

Постановою старшого слідчого ГСУ НПУ ОСОБА_6 від 27.03.2024 року у задоволенні клопотання було відмовлено.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Мотивуючи рішення, слідчий вказав на те, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадженню триває та в разі необхідності за наявності підстав, будуть проведені додаткові слідчі дії, з метою з?ясування обставин, які розслідуються в даному провадженні, також зазначив, що код-доступу до мобільного телефону власницею надано не було, у зв`язку з чим оглянути вміст телефону неможливо.

Проте, при вивченні клопотання сторони захисту та постанови слідчого, слідчий суддя погоджується зі стороною захисту, що до того, що постанова слідчого є невмотивованою та необґрунтованою, та стороною обвинувачення, не доведено обставин, які б давали підстави слідчому судді прийти до протилежного висновку.

Так, до доводів слідчого щодо не надання власницею коду-доступу до мобільного телефону, та як наслідок, неможливості проведення огляду, слідчий суддя відноситься критично з огляду на те, що слідчий не надав доказів того, що він звертався до власниці із запитом надати такий доступ.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови.

Щодо вимоги адвокат про зобов`язання вчинити дії, які зазначенні в клопотанні, слідчий суддя вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки ч. 1 ст. 36 та ч. 5 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та відповідно слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак, вимоги про зобов`язання вчинити дії, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_5 від 27.03.2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 про проведення огляду речей (в порядку ч. 3 ст. 93 КПК України) від 19.02.2024 року.

Зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0002241 від 18.11.2020 року повторно розглянути клопотання від 19.02.2024 адвоката ОСОБА_3 , яке подана в інтересах ОСОБА_4 , про проведення огляду речей (в порядку ч. 3 ст. 93 КПК України) у кримінальному провадженні № № 0002241 від 18.11.2020 року, у порядку ст. 220 КПК України.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7