УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 611/711/20

Провадження № 51 - 3175 впс 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання голови Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000336 (справа № 611/711/20) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, з одного суду до іншого

в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло подання голови Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Як зазначено в поданні, вищезазначене кримінальне правопорушення вчинено

на території Харківської області, учасники кримінального провадження проживають в м. Харкові та Харківській області, що позбавляє їх можливості прибути в судові засідання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області,

а приймати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції вони також

не можуть через постійні обстріли області, нестабільний зв`язок та відключення електроенергії, у зв`язку із чим голова апеляційного суду просить в порядку

ч. 3 ст. 34 КПК України вирішити питання про направлення кримінального провадження до іншого суду.

Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання. Заперечень та заяв про відкладення розгляду подання від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ст. 34 ч. 3 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду

за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого

не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання,

про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 34 ч. 1 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів)

чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд

або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Відповідно до ст. 34 ч. 1 абзац 6 КПК України до початку судового розгляду

у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано

на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації

у Донецькій та Луганській областях).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан, який на даний час продовжено.

Як убачається з наданих суду матеріалів, кримінальне провадження

№ 0000336 (справа № 611/711/20) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, спочатку перебувало в провадженні Барвінківського районного суду Харківської області (т. 1, а.п. 41), а потім -

в Ізюмському міськрайонному суді Харківської області (т. 1, а.п. 104).

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року

№ 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вказане кримінальне провадження 18 квітня 2023 року передано

з Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (т. 3, а.п. 1). Судовий розгляд

у справі не розпочато.

В ухвалі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 13 травня 2024 року зазначено, що в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 заявила клопотання

про передачу матеріалів вищезазначеного кримінального провадження

до Дзержинського районного суду м. Харкова на підставі ст. 34 ч. 1 абз. 6

КПК України (т. 3, а.п. 148, 149).

Надалі голова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся з поданням до Дніпровського апеляційного суду про направлення звернення до Верховного Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження № 0000336 з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Дзержинського районного суду м. Харкова (т. 3, а.п. 150, 151).

Розглянувши вказане подання Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 13 червня 2024 року постановив звернутись до Верховного Суду в порядку ст. 34 ч. 3

КПК України, на підставі якої голова Дніпровського апеляційного суду звернувся

з відповідним поданням до Верховного Суду (т. 3, а.п. 155, 156).

Разом з тим, в поданні не наведено обґрунтованих доводів та обставин щодо необхідності направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, які могли би бути підставою для визнання таких обставин винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення оперативного

і ефективного розгляду цього провадження Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, яким не вичерпано усі передбачені законом засоби щодо організації та проведення судового розгляду.

Крім того, в поданні зазначено, що більшість учасників судового провадження проживають на території Харківської області, однак згідно з матеріалами кримінального провадження його учасники, окрім Харківської області, проживають також на території Київської, Дніпропетровської та Донецької областей. До того ж

з матеріалів кримінального провадження не вбачається даних про те,

що учасники судового провадження, які проживають на території Харківської області за обстановки, яка в умовах воєнного стану склалася у Харківському регіоні, фактично знаходяться адресами свого проживання.

Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що більшість його учасників, проживають у такому районі, що належить до територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова.

Крім того, складна поточна безпекова ситуація в Харківському регіоні в умовах воєнного стану не сприятиме забезпеченню оперативності і ефективності кримінального провадження.

Таким чином, виходячи зі змісту положень кримінального процесуального закону

та з огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити

у задоволенні подання голови Дніпровського апеляційного суду.

Керуючись ст. 34 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання голови Дніпровського апеляційного суду

ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження

№ 0000336 (справа № 611/711/20) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3