Справа № 336/4595/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2022 року за ч. 1 ст. 3901 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням тривалістю в один рік; на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням направленого для відбування покарання;

- обвинуваченого за ст. 1261 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений під час іспитового строку, призначеного попереднім вироком вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи за таких обставин.

Протягом 2022 -2023 років ОСОБА_4 , до якого неодноразово застосовувались заходи адміністративного впливу, вчинив щодо потерпілої ОСОБА_5 домашнє насильство, тобто психологічний, економічний та фізичний тиск, що потягло настання фізичних та психологічних страждань потерпілої, за таких обставин.

17 червня 2022 року обвинувачений в квартирі АДРЕСА_2 , де постійно проживає потерпіла ОСОБА_5 , що доводиться матір`ю обвинуваченому, вчинив щодо неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, яке виразилось у навмисному висловлюванні образ, що принижують честь та гідність особи, лихослів`ї, хапанні потерпілої за руки, спричинивши потерпілій фізичні та психологічні страждання.

Продовжуючи навмисні дії проти фізичного та емоційного здоров`я потерпілої, обвинувачений приблизно об 11 годині 38 хвилин 20 серпня 2022 року в квартирі потерпілої навмисно став до насильницьких дій психологічного та економічного змісту щодо потерпілої, які полягали у висловлюванні образ, приниженні честі та гідності потерпілої, вимаганні у неї грошей, що завдало їй психологічних страждань.

Близько 17 години 27 хвилин 27 серпня 2022 року ОСОБА_4 в тому ж самому місці продовжив навмисні дії психологічного та економічного характеру, вимагаючи у потерпілої гроші, ображаючи її, погрожуючи з застосуванням нецензурної лексики, що потягло емоційні переживання потерпілої.

Продовжуючи навмисне вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 близько 19-00 години 19 січня 2023 року в квартирі АДРЕСА_3 , де він постійно проживає, застосував до потерпілої образи з використанням лихослів`я, засобів мови, що принижують честь та гідність людини, фізичне насильство шляхом хапання потерпілої за руки, спричинивши потерпілій фізичне та психологічне насильство.

13 квітня 2023 року обвинувачений за місцем проживання потерпілої, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 , знову вчинив епізод домашнього насильства, що виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою, криках, штовханні потерпілої, вимаганні у неї грошей та спричинило потерпілій фізичних та психологічних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні описаних дій і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що в період, до якого відноситься вчинення кримінального правопорушення, не мав джерела доходів та зловживав спиртним. Потребуючи коштів для набуття спиртного, вимагав їх у матері, втілюючи ці вимоги в неприємні та неприйнятні форми, під впливом алкоголю кричав, замахувався на мати, штовхав її, хапав за руки, ображав, погрожував.

В теперішній час він набув роботу та заробіток, не вживає спиртного, переоцінив свої дії і засуджує себе, повністю усвідомив протиправність і згубність вчиненого та щиро жалкує про скоєне.

Фактичні обставини справи встановлені судом на підставі сукупності таких фактичних даних, безпосередньо досліджених в судовому засіданні.

Потерпіла в суді підтвердила показання обвинуваченого щодо його неналежної поведінки в побуті. Пояснила, що з того моменту, як син, який в дитинстві був слухняним та зразковим хлопчиком, захопився наркотичними засобами та грою на гральних автоматах, різко змінилися його поведінкові прояви: він став невмотивовано агресивним, запальним, збудженим, вчинював постійні скандали, вимагав у неї гроші, ображав, застосовував і фізичне насильство, в пошуках грошей міг повернути вгору дном домашню обстановку. Така поведінка вселяла в неї та її матір, що доводиться бабкою обвинуваченому, страх, потерпіла часто зверталася до правоохоронних органів, чиї співробітники застосовували до нього заходи впливу: складали протоколи про адміністративні правопорушення, виносили обмежувальні приписи, за наслідками розгляду протоколів судом ОСОБА_4 притягували до адміністративної відповідальності у виді штрафу та адміністративного арешту, проте означені заходи впливу виявилися неефективними, оскільки ОСОБА_6 продовжував скандали та агресивні прояви доки за ухвалою суду він не був направлений до відбування покарання за попереднім вироком, яким його засуджено за невиконання обмежувальних приписів.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні протиправних дій за вказаних обставин підтвердила в суді свідок ОСОБА_7 , яка є близькою знайомою потерпілої, часто буває у неї в житлі та неодноразово була очевидицею вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства.

З наданих суду рапортів поліцейських випливає, що 14 та 17 квітня 2023 року до відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли заяви ОСОБА_5 про притягнення до відповідальності її сина ОСОБА_4 , який систематично вчинює домашнє насильство (а. с. 63).

За змістом протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.04.2023 року потерпіла повідомляє про агресивну поведінку в побуті обвинуваченого та просить застосувати до нього заходи впливу (а. с. 64).

З протоколу огляду предметів від 09.05.2023 року слідує, що предметом огляду є одинадцять фрагментів паперу, які є рукописними записами з вимогою обвинуваченого до потерпілої дати йому грошові кошти, а також містять скріншоти розмов сторін засобами стільникового зв`язку, що містять вимоги обвинуваченого до потерпілої про надання йому грошових коштів (а. с. 69-80).

У відповідності до постанови про визнання речовими доказами одинадцять фрагментів паперу з означеною інформацією визнані речовими доказами в кримінальному провадженні (а. с. 81-82).

З наданих суду копій протоколів про адміністративні правопорушення та постанов суддів випливає, що щодо ОСОБА_4 неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ознаками 1732 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_5 , за наслідками розгляду яких на нього накладалися адміністративні стягнення на підставі постанов суддів (а. с. 86-102).

В силу п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені в статті 91 КПК України, встановлюються на підставі безпосередньо досліджених судом фактичних даних (доказів).

Перелічені судом докази підтверджують фактичні обставини, що утворюють зміст обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Вказані фактичні дані послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють події злочину.

Сукупність наведених судом фактичних даних, які належні до цього провадження, достовірні, добуті у встановленому законом порядку, тому є допустимими, відтворюють обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні, і можуть бути використані для визнання обвинувачення доведеним.

Дійшовши висновку, що винні дії обвинуваченого утворюють диспозицію частини статті Закону про кримінальну відповідальність, а сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення на користь обвинувачення, суд виходить з висловленого висновку про достатність та взаємозв`язок досліджених доказів, оцінку яких навів.

Принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які є однією з засад кримінального судочинства, внормований статтею 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з якого випливає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Встановивши обставини справи на підставі наданих суду фактичних даних, суд знаходить сукупність цих даних, які є допустимими, належними та достовірними, достатньою для прийняття процесуального рішення на користь обвинувачення, яке поза розумним сумнівом доведене в цьому провадженні.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 1261 КУпАП як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який є нетяжким в розумінні статті 12 КК України.

Враховує суд і щире каяття обвинуваченого, його позицію, що полягає у послідовному повному визнанні винуватості, що лягло на вівтар сприяння суду у правильному встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Суд в силу ст. 65 КК України враховує і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, його молодий вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатньо високий рівень його соціалізації.

Разом з тим бере до уваги суд і об`єкт злочинного посягання, яким є охоронювана Основним Законом найвища соціальна цінність в державі фізичне та психологічне здоров`я фізичної людини, а також ту обставину, що злочинні дії, які утворюють диспозицію статті обвинувачення, спрямовані проти здоров`я найближчої для кожного людини матері, тому наповнені особливим цинізмом та зухвалістю.

Усі описані судом обставини, які необхідно враховувати при призначенні покарання, що має бути індивідуалізованим, а також той факт, що обвинувачений на час розгляду справи відбуває покарання у виді обмеження волі, не дають підстав для призначення іншого виду покарання.

При цьому суд вважає, що згадані пом`якшуючі обставини, а також задовільні дані про особу обвинуваченого є підставою для призначення вказаного виду покарання в розмірі, ближчому до мінімального, встановленого Загальною частиною Закону України про кримінальну відповідальність для даного виду покарання.

З описаних міркувань виходить суд, ухвалюючи про можливість часткового приєднання до покарання за цим вироком покарання за попереднім вироком суду при призначенні покарання за сукупністю вироків.

Суд вважає, що вказані вид та розмір покарання не зашкодять реалізації загальних цілей покарання, якими, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого є рецидив злочинів, тобто наявність судимості за інше умисне кримінальне правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні видатки на проведення судових експертиз відсутні.

У зв`язку з тим, що обвинувачений на момент розгляду справи відбуває покарання у виді обмеження волі, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ст. 1261 КК України, та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.

Покарання за сукупністю вироків у відповідності до частини 1 ст. 71 КК призначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, покарання за вироком суду від 21.07.2022 року, встановивши, що відбуванню підлягають два роки два місяці обмеження волі.

Строк покарання обчислювати з початку відбування засудженим покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2022 року, а саме: з 3 серпня 2023 року.

Речові докази - одинадцять фрагментів паперу, які є рукописними записами, а також містять скріншоти розмов сторін засобами стільникового зв`язку, долучені до кримінального провадження, - зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляції до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що відбуває покарання в місцях обмеження волі, в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Учасникам провадження, які не були присутні в залі судового засідання під час проголошення вироку, його копія буде направлена не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1