ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/319/21

Провадження № 11-кп/4820/214/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000494 від 13 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України за апеляційними скаргами останніх та їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка, АР Крим, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, неодруженого, який не працює, раніше судимого:

-06.02.2002 р. Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільненого 11.10.2003 р. по відбуттю строку покарання;

-16.01.2004 р. Ленінським районним судом АР Крим за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого 14.04.2007 р. умовно-достроково на 1 рік 8 місяців;

-19.04.2011 р. Ленінським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільненого 12.03.2013 р. по відбуттю строку покарання;

-02.06.2014 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 07.02.2020 р. по відбуттю строку покарання;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено йому покарання:

- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла.

На підставіч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Городок Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешканця за адресою: АДРЕСА_3 , неодруженого, раніше судимого:

-07.12.2012 р. Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільненого 30.01.2019 р. умовно-достроково на 10 міс. 22 дня,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено йому покарання:

- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла.

На підставіч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишено попередню тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В строк відбуття покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зараховано період тримання їх під вартою з 13 жовтня 2020 року до дня набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2020 року на речові докази, скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави по 30871 грн. 20 коп. з кожного.

За вироком суду, 12.10.2020 року, близько 16 год. 00 хв., в ході розпиття алкогольних напоїв на автобусній зупинці с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області, у ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, на ОСОБА_11 , та вбивства останнього з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння його майном, оскільки останній нещодавно отримав кошти за оренду земельного паю.

В подальшому, з метою реалізації вказаного злочинного умислу, 12.10.2020 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 прибули до місця проживання ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де разом із ним почали розпивати спиртні напої.

Під час розпиття спиртних напоїв, будучи об`єднані єдиним злочинним умислом, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, за попередньою змовою між собою, близько 20 год. 00 хв., переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації зазначеного вище злочинного умислу, із прикладанням значної сили нанесли ОСОБА_11 руками, ногами, а також дерев`яним табуретом близько 14-ти ударів в голову, в ділянку грудної клітки та правого стегна, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, від яких останній помер на місці події через короткий проміжок часу.

Зокрема, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , умисно, близько 20 год. 00 хв. 12.10.2020 року вчинив напад на потерпілого ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, під час якого умисно наніс ОСОБА_11 , який сидів на стільці у одній із кімнат зазначено вище домоволодіння, два удари кулаками обох рук в голову та один удар кулаком правої руки в ділянку правого стегна. Після цього ОСОБА_7 схопив обома руками ОСОБА_11 за одяг, кинув його на підлогу та одразу наніс ще два удари кулаками обох рук в голову та один удар правою ногою в ділянку тулуба ОСОБА_11 , висунувши при цьому вимогу віддати належні останньому грошові кошти, на що він повідомив, що у нього нічого немає.

В подальшому, ОСОБА_7 пішов на кухню та взяв дерев`яний табурет і, підійшовши до ОСОБА_11 , умисно наніс йому щонайменше два удари вказаним табуретом в ділянку тулуба. Після цього перетягнув ОСОБА_11 до сусідньої кімнати, де залишив його лежати на підлозі. Разом із ОСОБА_6 почав обшукувати приміщення будинку з метою відшукання майна, яким можна було б незаконно заволодіти. Крім того, в цей час, ОСОБА_12 , з метою відшукання грошових коштів, обшукав ОСОБА_11 , який лежав на підлозі, однак їх не знайшов.

Після цього, ОСОБА_6 , будучи об`єднаним з ОСОБА_7 одним єдиним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном та заподіяння смерті ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, умисно наніс останньому, який лежав на підлозі, три удари лівою ногою в ділянку тулуба та три удари кулаками обох рук в голову ОСОБА_11 .

Внаслідок вищевказаний дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з поверхневою раною на лобній ділянці посередині, крововиливу в ділянці зовнішнього кінця правої брови, крововиливу на лобній ділянці справа, в лобній ділянці посередині, садна на лобно-тім`яній ділянці голови справа, крововиливу на передньо-внутрішній поверхні правого стегна, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`якими покривами голови в лобній ділянці зліва, в тім`яній ділянці посередині з переходом на праву скроневу ділянку, в скроневій ділянці зліва, в скронево-потиличній ділянці зліва, в потиличній ділянці справа, субарахноїдальних крововиливів в тім`яній ділянці посередині та в лобній ділянці зліва, припухлості м`яких тканин на тім`яній ділянці посередині, крововиливу з саднами на лобній ділянці зліва з переходом на зовнішній кут лівого ока та ліву виличну ділянку, які мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Крім цього внаслідок вищевказаний дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді повного поперечного перелому грудини між 1-2 та 4-5 ребрами, множинних двосторонніх переломів ребер, крововиливів по задній поверхні обох легень, розривів та розміченні печінки, крововиливів на передній поверхні грудної клітки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В подальшому, після спричинення вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 через короткий проміжок часу помер на місці події в результаті масивної кровотечі, що виникла внаслідок розривів та розмічення тканини печінки та множинних переломів ребер.

Заподіявши зазначені тілесні ушкодження, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами останнього в сумі 269 грн., а також належними йому: чоботами резиновими, вартістю 163 грн. 33 коп., пристроєм Т2 (цифровий ефірний приймач) з пультом та кабелем, вартістю 309 грн., упаковкою прального порошку марки «Gala», вартістю 20 грн. 03 коп., упаковкою приправи марки «Верес», вартістю 7 грн. 69 коп., пачкою кави марки «Jacobs», вартістю 103 грн. 33 коп., пачкою розчинного напою марки «Галка» із Женьшенем та Ехінацеєю, вартістю 14 грн., а також туфлями, 5 вудочками для зимової риболовлі, вартість яких не встановлена, після цього з викраденими речами втекли з місця події.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди на суму 886 гривень 38 копійок.

Непогоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та їх захисники адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, ОСОБА_6 також подав доповнення до апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просять вирок в частині визнання ОСОБА_7 винуватим скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутності в його діях складів кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вирок у вказаній частині вважають незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилаються на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 щодо його винуватості не можуть бути враховані судом, оскільки такі є неправдивими та суперечливими.

Стверджують, що ОСОБА_7 не причетний до вказаних злочинів. Їх вчинили ОСОБА_6 та його співмешканка ОСОБА_13 .

Під час скоєння кримінальних правопорушень останніми, він спав у будинку потерпілого внаслідок алкогольного сп`яніння.

Умислу на вчинення вбивства ОСОБА_11 та розбою у нього не було, лише у ОСОБА_6 був умисел на заволодіння коштами потерпілого, про наявність яких йому повідомила ОСОБА_13 ..

Висновок експерта № 1679 від 06.11.2020 року щодо причин смерті потерпілого є недопустимим доказом, оскільки експертиза була проведена всупереч вимогам ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а саме: експерт не залучався жодною із сторін кримінального провадження, постанова слідчого про призначення експертизи не виносилась.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просили вирок щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким його дії перекваліфікувати на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання в межах санкції статті.

Уточнивши вимоги апеляційних скарг, просили провадження у справі за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 ККУ закрити за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_6 .

Вирок щодо ОСОБА_6 вважають незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилаються на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 щодо його винуватості не можуть бути враховані судом, оскільки такі є неправдивими, останні його оговорюють.

Крім того, ОСОБА_13 не є свідком у даному кримінальному провадженні, а є співучасником кримінальних правопорушень.

Покази ОСОБА_6 , надані ним під час слідчого експерименту, не відповідають дійсності, оскільки такі здобуті під тиском працівників поліції та за їх вказівкою, отже такі отримані з порушенням вимог закону. Крім того, відтворення обставин події відбулось на живій людині, а не на манекені, що, на думку ОСОБА_6 , є порушенням. А тому, результати вказаної слідчої дії вважають недопустимими доказами.

У матеріалах справи відсутня постанова прокурора про призначення експертизи трупа ОСОБА_14 , що суперечить вимогам закону, тому усі похідні докази є недопустимими.

Пояснення ОСОБА_6 , надані ним в результаті негласних слідчих (розшукових) дій, проведених у слідчому ізоляторі, є неправдивими, оскільки такі він надавав у стані шоку внаслідок застосування щодо нього насильства з боку працівників поліції.

Суд не надав оцінки обставинам, викладеним у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 про недопустимість доказів, зокрема, протоколу проведення з ним слідчого експерименту від 13.10.2020 року, висновку судово медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 та ряду інших документів, чим допустив неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, кожен свої зокрема, з підстав, наведених у них, а адвокат ОСОБА_8 і апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , думку прокурора та потерпілої про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому право виступу в судових дебатах та останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, заперечив свою причетність до вбивства потерпілого ОСОБА_11 . Однак, підтвердив, що, дійсно, 12.10.2020 року разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 перебували у помешканні ОСОБА_11 , де спільно вживали алкогольні напої. Під час їх розпивання ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_11 удари по тулубу та голові кулаками, висунувши вимогу віддати належні йому грошові кошти, на що останній повідомив, що грошей немає. Тоді ОСОБА_7 взяв його за одяг, кинув на підлогу та знову почав наносити удари руками, ногами, а також маленьким табуретом по різних частинах тіла в кімнаті, де вони вживали алкогольні напої. Потім перетягнув потерпілого в іншу кімнату та накрив його.

Обвинувачений ОСОБА_7 також вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, заперечив свою причетність до вчинення таких. Однак, підтвердив, що у вказаний день, час та місці він разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 вживали алкогольні напої. Ствердив, що саме ОСОБА_6 разом із ОСОБА_13 вбили ОСОБА_11 та вчинили крадіжку його речей, а він у той час спав.

Отже, обвинувачені, заперечуючи свою причетність до вбивства потерпілого та розбою, підтвердили вчинення кримінальних правопорушень іншим обвинуваченим у цьому ж кримінальному провадженні, виклавши свою версію події.

Незалежно від того, що обвинувачені свою вину у вчиненому не визнали, їх винуватість у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушення підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Так, у судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_10 , дружина убитого, підтвердила, що 12.10.2020 року, в обідню пору доби, залишила свого чоловіка ОСОБА_11 вдома тверезого та без тілесних ушкоджень. Зранку 13.10.2020 року, повернувшись додому, побачила, що вхідні двері до будинку були відчинені, а в будинку - перевернуті речі, серед них без ознак життя з видимими тілесними ушкодженнями на підлозі лежав її чоловік. Напередодні він отримав 10 000 грн. за пай, а також пенсію в розмірі 2000 грн. З будинку були викрадені речі, вказані в обвинувальному акті.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною судом першої інстанції, підтвердила, що 12.10.2020 року, під час розпивання алкогольних напоїв на автобусній зупинці с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , останній повідомив, що ОСОБА_11 нещодавно отримав грошові кошти за оренду земельного паю, приблизно 10000 грн.. ОСОБА_7 , поспілкувавшись з ОСОБА_6 , сказав, що зараз підемо до діда ( ОСОБА_11 ) робити йому «тьомную».

У подальшому усі разом, тобто вона, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , прибули до місця проживання ОСОБА_11 , де разом із ним розпивали алкогольні напої. Під час розпивання спиртного, ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_11 удари кулаками по обличчю, вимагаючи грошові кошти, які він отримав за пай. ОСОБА_11 , обороняючись, впав на підлогу. При цьому дав йому лише 269 грн. та повідомив, що більше грошей не має. ОСОБА_7 , обурившись, почав наносити йому удари кулаками та ногами по різних частинах тіла з прикладанням значної сили, а потім ще й табуретом, якого взяв у сусідній кімнаті, також стрибав по тілу потерпілого. В подальшому перетягнув ОСОБА_11 в іншу кімнату, кинув його на підлогу. Згодом ОСОБА_6 теж почав наносити потерпілому удари ногами (приблизно 2-3), стрибав по його тілу.

Підтвердила, що за вказівкою ОСОБА_7 витерла з табурета усі сліди крові і він викинув його через дорогу.

Також, показала, що коли ОСОБА_11 вже помер, ОСОБА_7 обшукував його, намагаючись знайти грошові кошти, а ОСОБА_6 повідомив, що буде шукати їх у дальній кімнаті. Однак, не знайшовши таких, взяли вудочки, приставку Т-2, туфлі та покинули будинковолодіння ОСОБА_11 .

Винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень доводиться також об`єктивними доказами, зокрема, протоколами слідчих дій, висновками експертиз, які були досліджені судом першої інстанції.

Так, відомостями із протоколів огляду місця події від 13.10.2020 року з ілюстративними таблицями підтверджується, що під час огляду домоволодіння АДРЕСА_4 в одній із кімнат на підлозі в положенні лежачи на спині обличчям до верху з видимими тілесними ушкодженнями голови, тулуба, рук виявлено труп ОСОБА_11 . Крім того, виявлено та вилучено посуд, в тому числі ложки, виделки, ніж, склянки та пляшки з-під спиртного, що свідчить про розпивання алкогольних напоїв на місці події (Т. 2, а.с. 32-57).

Під час огляду ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , а саме праворуч від вхідних металевих воріт блакитного кольору, під парканом, на відстані 50 см., виявлено та вилучено дерев`яний табурет зеленого кольору (Т. 2, а.с. 69-73).

На поверхні виделки, вилученої під час огляду місця події зі столу домогосподарства, виявлено клітини з ядрами, які містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_7 (висновок судової біологічної експертизи № 1045 від 08.02.2021 р.) (Т. 2, а.с. 150-158).

Згідно даних висновку судово-біологічної експертизи № 9.3-0141:20 від 13.11.2020 р. на поверхні ножа виявлено потожирові виділення, що походять від ОСОБА_6 , домішки поту можливі від ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (Т. 2, а.с. 240-243).

Потожирові виділення на ручці ложки із набивним написом «НЕРЖ 1 с. 60 к.» можуть походити від ОСОБА_6 , за умови змішування слідів поту від кількох осіб, домішки поту можливі від усіх осіб, які проходять по справі (висновок експерта № 9.3-0138:20 від 06.11.2020 р.) (Т. 2, а.с. 264-269).

Отже, даними висновків експертів підтверджується присутність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у будинковолодінні ОСОБА_11 12.10.2020 року в день його смерті.

Відповідно до даних висновків судово медичних експертиз № 121 від 12.11.2020 р., № 1679 від 06.11.2020 р. причиною смерті ОСОБА_11 виявилася масивна внутрішня кровотеча (1,2 л), що виникла внаслідок розривів та розмічення тканини печінки та множинних переломів ребер. Смерть потерпілого могла настати біля 14-17 годин до проведення судово-медичної експертизи трупа в морзі (експертизу розпочато 13.10.2020 р. о 13 год. 00 хв.).

Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці грудної клітки, всіх переломів ребер та грудини, крововиливів в місцях переломів грудини та ребер, розривів долі печінки, за своїм характером мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Крововиливи під м`якими покривами голови в лобній ділянці зліва та в тім`яній ділянці з переходом на праву скроневу ділянку, субарахноїдальних крововиливів в тім`яній ділянці посередині та в лобній ділянці зліва з переходом на кут лівого ока та ліву виличну ділянку, за своїм характером мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Всі інші виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, за своїм характером, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмета (предметів) можливо і з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в строки та за обставин, що викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Беручи до уваги кількість та розташування виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, можна припустити, що по відношенню до нього могло мати місце близько 16-ти прикладень травмуючої дії (біля шести-семи в голову та обличчя, близько шести в ділянку тулуба та по одному в ділянку правої кисті та обох стегон).

Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, окрім саден в ділянці правої кисті та лівого стегна, могли виникнути незадовго до часу настання смерті та не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту (Т. 2, а.с. 76-80).

Отже, смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у період 20 год 23 год. внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень у ділянку грудної клітки, переломів ребер та грудини тупим твердим предметом можливо і з обмеженою контактуючою поверхнею.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 13.10.2020 року та відеозапису такого підтверджується, що останній, в присутності понятих та захисника, показав в якій із кімнат домогосподарства АДРЕСА_4 , він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 за столом розпивали спиртні напої. Повідомив, що під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_7 відкликав його в іншу кімнату та сказав: «я буду бити, а ти мені будеш допомагати».

Продемонстрував як ОСОБА_7 , повернувшись до столу, наніс ОСОБА_11 кулаками рук тілесні ушкодження в голову та живіт, вимагаючи грошові кошти. В подальшому, взявши його за груди, кинув на підлогу та продовжив ногами носити йому тілесні ушкодження в ділянку грудної клітини, а також, взявши маленький стілець (табурет), наносив ним (гладкою поверхнею) удари потерпілому в голову та грудну клітину. Перетягнувши ОСОБА_11 в іншу кімнату, продовжував наносити йому удари ногами та табуретом в голову та грудну клітину. В цей час він, ОСОБА_6 , шукав грошові кошти у шкафах будинку, а потім, коли потерпілий ще харчав, також ногами наніс йому три удари в грудну клітину та голову.

Далі показав, як він та ОСОБА_7 обшукали ОСОБА_11 , намагаючись знайти грошові кошти. Однак, не знайшовши таких, взяли його майно, а саме: тюнер Т2, каву, туфлі, пельмені, а також табурет, яким ОСОБА_7 наносив удари, якого він викинув біля огорожі будинковолодіння навпроти, та покинули помешкання ОСОБА_11 . Вийшовши з будинку, показав куди викинув табурет, яким наносились удари потерпілому (Т. 3, а.с. 30-36).

Свідок ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту 13.10.2020 року, відтворивши обставини події, показала як ОСОБА_7 кинув потерпілого на підлогу, відтворила механізм та спосіб нанесення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 йому ударів, а саме: ногами по тулубу, показала де останній взяв табурет, яким наносив удари, та яким чином він перетягнув потерпілого у сусідню кімнату (Т. 3, а.с. 15-17).

Даними висновків додаткових судово-медичних експертиз № 136 та № 139 від 12.11.2020 року підтверджується, що механізм утворення та локалізація виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень відповідає обставинам, про які вказували ОСОБА_13 та ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, тобто крововиливи та садна в ділянці обличчя могли утворитися від ударів кулаками, а всі інші тілесні ушкодження, скоріш за все, виникли внаслідок сильних ударів якимись іншими предметами, не виключено табуреткою чи ногами людини (Т. 3, а.с. 19-21, 38-40).

В ході проведення негласних слідчих розшукових дій (аудіоконтролю) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що вони, дійсно, кулаками та ногами наносили удари потерпілому ОСОБА_11 , стрибали по ньому, а також викрали його особисті речі та грошові кошти. Крім того, ОСОБА_6 розповів, що ОСОБА_7 наносив удари потерпілому і табуретом, який викинули на вулицю. Також зазначив, що саме він повідомив ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_11 отримав гроші за пай. Такі обставини підтверджуються даними протоколів № 5730т/121/14-2020, 5731т/121/14-2020 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій та дисків із аудіозаписом слідчої дії (Т. 2; а.с. 117-124; 130-134).

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи № 235 від 16.10.2020 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на тильній поверхні 3-5-го п`ясно фалангових суглобів лівої кисті, які могли утворитися від дії якогось тупого твердого предмета (предметів), або при ударі (ударах) зігнутою у кулак кистю об такі, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, судячи по кольору та стану загоєння, вказані садна могли утворитися в проміжок часу приблизно 12-24 години до моменту проведення судово-медичної експертизи, як внаслідок одного так і від більшої кількості прикладень травмуючої дії (експертизу почато 13.10.2020 року о 16 год. 50 хв.) (Т. 3, а.с. 79).

Тобто, виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден на тильній поверхні суглобів лівої кисті, утворились у період часу коли потерпілому були нанесені тілесні ушкодження, від яких він помер.

Із даних протоколу обшуку затриманого ОСОБА_6 від 13.10.2020 року та протоколу огляду речей від 16.10.2020 року вбачається, що під час його затримання вилучено ряд речей, в тому числі речі, які вони взяли у потерпілого: чоботи гумові, пачка прального порошку марки «Гала», кава «Якобс», приправа «Верес» суміш перцю, туфлі чоловічі чорного кольору, поліетиленовий пакет із пельменями, картонна коробка зеленого кольору із пультом, провід та система, кавовий напій «Галка» (Т. 3, а.с. 28, Т. 2, а.с. 61).

13.10.2020 року ОСОБА_13 добровільно видала вудочки для зимової риболовлі та ніж (зламаний), які були викрадені із домогосподарства ОСОБА_11 , що підтверджується даними її письмової заяви про добровільну видачу речей та протоколу їх огляду від 13.10.2020 року (Т. 3, а.с. 22-25).

Наведені вище і досліджені судом першої інстанції докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності поза розумним сумнівом підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Посилання ОСОБА_7 на відсутність у його діях умислу на вбивство потерпілого та розбій, а також на відсутність попередньої змови із обвинуваченим ОСОБА_6 на вчинення цих кримінальних правопорушень, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Частиною 2 статті 28 КК України визначено, що злочин вважається таким, що вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовились про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутись у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. Таку позицію висловлювив Верховний Суд неонаразово у своїх постановах від 12.05.2022 справа № 706/778/18, від 01.02.2022 справа № 127/21958/20, від 07.10.2020 у справі № 589/2313/18.

Умисне вбивство визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115), якщо у позбавленні життя потерпілого брали участь за попередньою домовленістю як співвиконавці дві і більше особи. Кожна з осіб, які з умислом на вбивство завдали потерпілому поранення, незалежно від того, яке з поранень виявилося безпосередньою причиною смерті потерпілого, повинні відповідати за умисел на вбивство як співвиконавці.

Співвиконавцями умисного вбивства повинні визнаватися також ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, здійснили частину того обсягу дій, який група вважала за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу.

Якщо учасники групи осіб діяли узгоджено, у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і ч. 4 ст. 187 КК України.

Таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові у справі № 733/249/16-к від 24 жовтня 2018 р.

Із матеріалів справи, а саме: із показань свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_6 під час проведення НСРД, вбачається, що під час розпивання алкогольних напоїв на автобусній зупинці ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про те, що потерпілий ОСОБА_11 отримав кошти за оренду земельного паю, на що ОСОБА_7 повідомив «зараз підемо до діда ( ОСОБА_11 ) робити йому «тьомную».

В подальшому разом, будучи об`єднані єдиним умислом, обвинувачені цілеспрямовано пішли до його будинку та застосовували до ОСОБА_11 фізичне насильство, вимагаючи грошові кошти, обшукували його та помешкання з метою виявлення грошей.

Тобто, поведінка ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свідчить про те, що ще до початку кримінального правопорушення у них за домовленістю виник злочинний умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 та його вбивства з метою заволодіння майном.

Про наявність цілеспрямованого умислу на вбивство потерпілого свідчить локалізація, характер та спосіб нанесення йому кожним із обвинувачених численних тілесних ушкоджень, а саме: руками, ногами, стрибаннями по його тілу, а також нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень табуретом.

Перебуваючи у помешканні потерпілого разом, кожен із обвинувачених бачив та усвідомлював протиправні дії іншого свпівучасника, погоджувався з ними, не вчинив жодних дій щодо їх відвернення. Натомість продовжував свої протиправні дії, направлені на позбавлення життя потерпілого та заволодіння його майном до настання бажаного результату. Заподіявши смерть ОСОБА_11 та заволодівши його майном, обвинувачені разом покинули його будинок.

Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вчиняючи умисне вбивство під час розбійного нападу, діяли спільно, узгоджено, допомагаючи одне одному, фактично по черзі завдали потерпілому тілесні ушкодження до настання його смерті, а в подальшому разом заволоділи його майном.

Виходячи із фактичних обставин кримінального провадження, суд правильно встановив, що у діях ОСОБА_7 наявні ознаки складів злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Разом з тим, суд правильно встановив і наявність в діях ОСОБА_6 складів зазначених кримінальних правопорушень, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ч. 3 ст. 185 КК України, про що останній та його захисник просять у своїх апеляційних скаргах, апеляційний суд не вбачає.

Посилання сторони захисту на те, що показання свідка ОСОБА_13 є неправдивими, остання їх оговорює, на увагу суду не заслуговує, оскільки її показання в повній мірі узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Підстав сумніватись у їх правдивості не встановлено. Крім того, сторона захисту не вказує підстави для їх оговорення. Таких ні місцевим, ні апеляційним судом не встановлено.

А тому, колегія судді вважає, що місцевий суд обгрунтовано поклав такі показання в основу доведеності вини обвинувачених.

Твердження обвинувачених про те, що свідок ОСОБА_13 є співучасником вказаних злочинів, а тому вона підлягає кримінальній відповідальності, апеляційний суд до уваги бере, враховуючи наступне.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачення у вчиненні кримінальних правопоршень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України висунуте лише ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Саме щодо вказаних осіб і проводився судовий розгляд. ОСОБА_13 обвинувачення не висувалось.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку діям ОСОБА_13 .

Доводи сторони захисту ОСОБА_6 про те, що протокол слідчого експерименту з ним є недопустимим доказом, оскільки перед проведенням та в ході вказаної слідчої дії працівники поліції вказували на дії, які він має відтворити, здійснювали на нього тиск та застосовували фізичне насильство, є неспроможними, враховуючи наступне.

Так, із відеозапису слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 вбачається, що у службовому кабінеті на пропозицію слідчого розповісти про події 12.10.2023 року ОСОБА_6 спокійним голосом, вільно, логічно, без хвилювання, послідовно розповідає про події того дня. В подальшому, на запитання слідчого чи зможе він на місці відтворити сказане, ОСОБА_6 відповів, що зможе. Слідчий наголосив учасникам слідчої дії про заборону іти попереду ОСОБА_6 на надавати йому будь які вказівки. Прибувши на місце події, ОСОБА_6 на статисті відтворив механізм спричинення тілесних ушкоджень, а також вказав на місце, де викинув стільчик.

Будь - яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 під час слідчого експерименту не виявлено.

Разом з тим, ні ОСОБА_6 , ні його захисник - адвокат ОСОБА_15 , яка була присутня під час проведення даної слідчої дії, не повідомляли щодо застосування до ОСОБА_6 незаконних методів слідства здійснення будь-якого тиску чи застосування до нього фізичного насильства. Натомість, у протоколі вказаної слідчої дії вказали про відсутність заяв та зауважень під час даної слідчої дії.

Будучи допитаним місцевим судом свідок ОСОБА_16 , який був присутнім у відділку поліції під час того, як переодягали ОСОБА_6 , повідомив, що працівники поліції поводилися з останнім нормально, його не били, тілесних ушкоджень на ньому не було.

Крім того, слідчий експеримент проведено 13.10.2020 року наступного дня після подій, що мали місце, деталі обставин яких правоохоронними органами ще не було встановлено, а судово-медичні експертизи трупа ОСОБА_11 - не проведено, а тому працівники поліції не могли вказувати на те, як саме мав показувати ОСОБА_6 .

Отже, апеляційним судом не встановлено застосування відносно ОСОБА_6 незаконних методів слідства здійснення будь-якого тиску чи застосування фізичного насильства на момент проведення з ним слідчого експерименту.

Твердження ОСОБА_6 про те, що слідчий експеримент із ним проведений на живій людині, а не на манекені, що на його думку є порушенням вимог кримінального процесуального закону та спричиняє втрату доказового значення одержаних даних, не відповідає вимогам закону, оскільки закон не вимагає проведення слідчого експерименту саме на манекені.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 240 КПК України метою слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити обстановку, у якій вони проводитимуться.

Під час слідчого експерименту із ОСОБА_6 були створені умови, максимально наближені до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана подія та саме для його проведення слідчий залучив статиста - особу чоловічої статті, схожу до тієї, яким у минулому був потерпілий ОСОБА_11 . На вказаній особі ОСОБА_6 продемонстрував механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому. Отже, під час слідчого експерименту були створені максимально наближені умови та досягнута мета його проведення.

З урахуванням того, що порушень під час проведення слідчого експерименту із ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено, протокол вказаної слідчої отриманий з дотриманням вимог закону, тому такий є допустимим доказом у справі та обґрунтовано взятий судом до уваги.

Не вбачає апеляційний суд і порушень під час проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 з підстав незалучення статиста, про що вказує ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, оскільки під час вказаної слідчої дії була досягнута мета його проведення, а саме: перевірка та уточнення відомостей, які остання повідомляла в ході досудового розслідування.

Доводи ОСОБА_6 про те, що результати негласних слідчих дій щодо нього є недопустимими доказами, оскільки свої пояснення він надавав у стані шоку внаслідок застосування до нього насильства з боку працівників поліції, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Із протоколу негласних слідчих розшукових дій відносно ОСОБА_6 № 5730т/121/14-2020 та аудіозапису вказаної слідчої дії вбачається, що ОСОБА_6 спокійно та вільно повідомляв співкамернику про обставини вчинення ним злочинів, а саме: як він та ОСОБА_7 наносили потерпілому удари та викрали його особисті речі, в тому числі грошові кошти.

Його пояснення повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, що були отримані органом досудового розслідування пізніше в часі.

В ході судового розгляду ні місцевим судом, ні апеляційним судом не здобуто доказів застосування фізичної сили чи інших дій насильницького характеру зі сторони працівників поліції відносно ОСОБА_6 під час проведення щодо нього аудіоконтролю.

Отже, будь якого шокового стану ОСОБА_6 під час проведення щодо нього аудіоконтролю не вбачається. А тому, підстав визнавати результати негласних слідчих дій щодо нього недопустимими доказами немає.

Твердження апелянтів про те, що висновки судово - медичних експертиз № 121 трупа ОСОБА_11 від 12.11.2020 року та № 1679 від 06.11.2020 р. (гістологія) є недопустимими доказами, оскільки експерт жодною із сторін кримінального провадження не залучався, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 243 КПК України експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 69 КПК України визначено, що експерт має право викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не були поставлені запитання.

Згідно з п. 2.11 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи № 6 від 17.01.95 визначено, що коли при відповіді на питання, поставлені перед експертизою, виникає необхідність у проведенні судово-медичних лабораторних досліджень, судово-медичний експерт має право надіслати всі необхідні матеріали на ці дослідження.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.10.2020 року слідчим відділу розслідування злочинів проти життя і здоров`я особи ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_17 виненсена постанова про призначення у даному кримінальному провадженні № 0000494 судово медичної експертизи трупа ОСОБА_11 та доручено її проведення експертам Хмельницького бюро судово-медичних експертиз (Т. 2, а.с. 74-75).

Судово медичним експертом вказаної установи ОСОБА_18 і була проведена експертиза трупа ОСОБА_11 , за результатами якої складений висновок № 121 (розпочата 13.10.2020 року, закінчена 12.11.2020 року) (а.с. 92-95).

У ході проведення експертизи виникла необхідність у проведенні судово-медичних лабораторних досліджень (судово-гістологічної експертизи) внутрішніх органів трупа ОСОБА_11 , а тому судово-медичний експерт ОСОБА_18 надіслав всі необхідні матеріали на ці дослідження, за результатами якого експерт гістолог ОСОБА_19 склав висновкок судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_11 (гістологія) № 1679 (розпочата 15.10.2020 року, закінчена 06.11.2020 року).

Такі висновки знайшли своє відображення у судово медичній експертизі трупа ОСОБА_11 № 121.

Отже, лабораторне дослідження експерта гістолога є невід`ємною частиною проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , яка проводилась на підставі постанови слідчого ОСОБА_17 (а.с. 95-96).

З урахуванням наведеного, порушень під час проведення судово медичних експертиз не встановлено, а тому підстави визнавати вказані докази недопустимими - відсутні.

Посилання ОСОБА_6 на те, що суд не надав оцінки його клопотанню про недопустимість ряду доказів, що свідчить про неповноту розгляду справи, не заслуговують на увагу суду, оскільки така оцінка була надана місцевим судом та суд прийшов до правильного висновку, що усі надані стороною обвинувачення докази, на які суд послався при ухваленні рішення, є належними, допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України, істотних порушень прав та свобод людини під час їх отримання встановлено не було встановлено. З таким висновком місцевого суду погоджується апеляційний суд.

Отже, неповноти судового розгляду допущено не було.

Інші доводи апеляційних скарг не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд, ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, тобто, умисного вбивства, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 ще й є особою, яка раніше вчинила робій.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи його вид та міру, дотримався вимог ст. 65 КК України.

Зокрема, при призначенні покарання суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особи винних і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили умисні особливо тяжкі злочини.

ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за розбій.

ОСОБА_6 раніше судимий за спричинення потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілому.

Судимості не зняті та не погашені.

Отже, обвинувачені, перебуваючи в місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробили та знову вчинили умисні кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 характеризується посередньо, вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнали.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, судом правильно встановлено - вчинення злочину особами, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно із ст.ст. 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Разом з тим, обвинувачені знехтували цими гарантіями та діючи умисно, завдаючи потерпілому значних страждань заради незначних матеріальних цінностей, позбавили його життя

Ці обставини вказують на крайню ступінь деградації обвинувачених, відсутність будь-якої поваги до людей старшого віку, їхню суспільну небезпеку.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк з конфіскацією майна. Таке покарання буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія судді погоджується видом та розміром призначеного обвинуваченим покарання.

З урахуванням наведеного, вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги останніх та їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3