Справа № 642/2983/24
Провадження № 1-кс/642/1774/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із вищою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та вагітну дитину на 5 місяці вагітності, який проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Харківській області з 01.02.2000 року по теперішній час, з 13.02.2023 по 25.05.2023 на посаді спеціаліста І категорії, з 25.05.2023 зарахований в розпорядження начальника Управління СБ України в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії, у військовому званні - майор, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в обгрунтування якого зазначено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 29.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

05.06.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, громадянину України, який проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Харківській області з 01.02.2000 року по теперішній час, з 13.02.2023 по 25.05.2023 на посаді спеціаліста І категорії, з 25.05.2023 зарахований в розпорядження начальника Управління СБ України в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії, у військовому званні - майор, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України:

- ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

- ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, вчинені повторно.

- ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме: виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинені повторно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи працівником правоохоронного органу, який наказом начальника УСБ України в Харківській області від 29.05.2023 №108-ос/дск ОСОБА_5 зарахований в розпорядження начальника УСБ України в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії з 25.05.2023, будучи проросійськи налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 17.03.2022, маючи прямий злочинний умисел, направлений на публічне вираження своїх поглядів шляхом поширення матеріалів через власний обліковий запис в месенджері «Telegram», діючи умисно та протиправно, використовуючи невстановлений під час досудового розслідування мобільний пристрій з сім-картою номера мобільного телефону НОМЕР_1 та всесвітню мережу «Інтернет», за допомогою облікового запису (акаунту) на ім`я « ОСОБА_7 » в месенджері «Telegram» здійснив поширення матеріалів, шляхом їх пересилання ряду користувачів вищевказаного месенджера, зареєстрованих під іменами: «ОСОБА_18», «ОСОБА_16», «ОСОБА_17», « ОСОБА_8 », у яких міститься інформація щодо виправдовування, визнання, заперечння збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання тимчасової окупації частни території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, - поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи працівником правоохоронного органу, який наказом начальника УСБ України в Харківській області від 29.05.2023 №108-ос/дск ОСОБА_5 зарахований в розпорядження начальника УСБ України в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії з 25.05.2023, будучи проросійськи налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією, у період з 20.03.2022 по 21.01.2024, маючи прямий злочинний умисел, направлений на публічне вираження своїх поглядів шляхом поширення матеріалів через власний обліковий запис в месенджері «Telegram», діючи умисно та повторно, використовуючи невстановлений під час досудового розслідування мобільний пристрій з сім-картою номера мобільного телефону НОМЕР_1 та всесвітню мережу «Інтернет», за допомогою облікового запису (акаунту) на ім`я « ОСОБА_7 » в месенджері «Telegram» здійснив поширення матеріалів, у яких міститься інформація щодо виправдовування, визнання, заперечння збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання тимчасової окупації частни території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, шляхом їх пересилання користувачам вищевказаного месенджера: «ОСОБА_18», «ОСОБА_16», «ОСОБА_17», « ОСОБА_8 » « ОСОБА_9 », «ОСОБА_19», ОСОБА_20».

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, - поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, вчинені повторно.

Також, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи працівником правоохоронного органу, який наказом начальника УСБ України в Харківській області від 29.05.2023 №108-ос/дск ОСОБА_5 зарахований в розпорядження начальника УСБ України в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії з 25.05.2023, будучи проросійськи налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією, маючи прямий злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України шляхом вираження своїх поглядів у приватній бесіді, діючи умисно та повторно, рухаючись вулицями міста Харкова на власному автомобілі «CITROEN NEMO» д.н.з НОМЕР_2 , 30.12.2023 у період часу з 14:59 по 15:20 в ході телефонної розмови з невстановленим чоловіком висловив інформацію, яка містить визнання (схвалення), виправдовування, та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, та яка виражена у формі фактичних тверджень та оціночних (оцінних) суджень. Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним злочинним умислом, ОСОБА_5 , діючи умисно та повторно, рухаючись вулицями міста Харкова на власному автомобілі «CITROEN NEMO» д.н.з НОМЕР_2 , 09.01.2024 у період час з 16:26 по 16:40, 13.01.2024 у період з 15:25 по 25:34, 13.01.2024 у період час з 22:22 по 22:51 в ході розмови з невстановленою жінкою висловив інформацію, яка містить визнання (схвалення), виправдовування, та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, та яка виражена у формі фактичних тверджень та оціночних (оцінних) суджень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, - виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинені повторно.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема:

-Висновками судових психолого - лінгвістичних експертиз мовлення, відповідно до яких у наданих на дослідження файлах міститься інформація щодо виправдовування та заперечння збройної агресії рф проти України.

-Протоколами негласних слідчих (розшукових) дій;

-Показами свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

-Протоколами обшуків за місцем проживання ОСОБА_5 та свідків у кримінальному провадженні.

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

05.06.2024 о 06.58 год. ОСОБА_5 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КК України.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, з 24.06.2010 проходив службу на офіцерських посадах в УСБ України в Харківській області (з 13.02.2023 по 25.05.2023 проходив військову службу на посаді спеціаліста І категорії, наказ начальника УСБУ в Харківській області від 13.02.2023 № 33-ос/дск). Наказом начальника УСБУ в Харківській області від 29.05.2023 № 108-ос/дск зарахований в розпорядження начальника УСБУ в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії з 25.05.2023.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та караються позбавленням волі на строк від п`ти до восьми років, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку, як самого діяння так і особи підозрюваного.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину проти миру, безпеки людства та підтримку збройної агресії рф проти України, розуміючи тяжкість призначеного йому покарання він може вжити заходів щодо переховування від органів досудового розслідування чи суду. З урахуванням його позиції підтримки злочинних дій рф, він може вчинити дії для переховування саме там.

-п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що поширював інформацію щодо виправдовування російської агресії рф проти України іншим громадянам, в тому числі свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Тому з метою уникнення ним кримінальної відповідальності може здійснити вплив на вказаних свідків, щоб останні змінили свої показання. Крім того, ОСОБА_5 є співробітником органів СБУ, тож користуючись своїм положенням, може також вплинути на свідків шляхом використання службового становища.

-- п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , підтримуючи збройну агресію рф проти України, може вчинити дії, що можуть зашкодити кримінальному провадженню, в тому числі передати відомості щодо діяльності правоохоронних органів та Збройних Сил України представникам рф

-п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність та й надалі поширювати матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, вчинені повторно.

Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_14 та відповідно до ст. 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні питання розміру застави слідчий просив призначити заставу, яка перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи обставини вчинення ОСОБА_15 кримінального провадження, а також те, що під час обшуку у ОСОБА_5 було виявлено грошові кошти в сумі 4000 доларів США та 20 000 грн., які для забезпечення нормального життя його дружини та дітей не вилучались, натомість вказані грошові кошти можуть бути використані для внесення ним застави, що в подальшому не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Захисник вважав ризики недоведеними та необгрунтованими, а тому просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний також заперечував проти клопотання слідчого і просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на наявність у нього двох неповнолітніх дітей та дружини на 5 місяці вагітності. Також зазначив, що в нього відсутній паспорт для виїзду за кордон.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000036 від 29.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

05.06.2024 ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні вказаних злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, обгрунтованою і достатньою для можливості застосування до нього запобіжного заходу.

При цьому, варто зазначити, що ризик переховування (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), на який посилається орган досудового розслідування, на думку слідчого судді, не доведений, враховуючи, що наразі в Україні діє воєнний стан та чоловікам віком від 25 до 60 років заборонено покидати територію України. Крім того, ОСОБА_5 одружений, має двох неповнолітніх дітей, вагітну дружину, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків. Окрім цього, слідчий суддя враховує, що у підозрюваного відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

В той час, як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_5 , згідно ч.6 ст.12 КК України, підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину, при цьому, санкція тяжкого злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а тому у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, будучи співробітником правоохоронного органу та знаючи методи роботи.

А тому, приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, у зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи займану посаду підозрюваним, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

Непосильний розмір застави ЄСПЛ визнав порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Прикладом чого стала всім відома справа «Гафа проти Мальти».

Варто згадати також рішення «Ноймайстер проти Австрії», в якому суд визнав порушенням пункту 3 ст. 5 Конвенції, підкресливши, що гарантії, передбачені цією нормою мають на меті забезпечення присутності обвинуваченого в судовому засіданні та розмір застави не повинен проводитися в залежності від суми збитку.

Аналогічної думки ЄСПЛ був розглядаючи справу «Істоміна проти України», зазначивши, що гарантія вищезазначеної норми Конвенції має на меті забезпечення не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно положень вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий, просивши визначити заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., не зазначив та не обгрунтував жодних доказів на підтвердження того, що розмір застави в межах п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим необхідно вийти за межі максимального розміру застави, передбаченого законом для тяжких злочинів. Окрім цього, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, його дії не завдали шкоди охоронюваним державою інтересам.

Крім того, ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не доведено, що застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є помірною для підозрюваного. Жодних доказів щодо майнового стану підозрюваного, зокрема, про наявність у нього на праві власності майна, довідку про доходи, органом досудового розслідування не надано.

Таким чином, враховуючи тяжкiсть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , особу підозрюваного, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину на 5 місяці вагітності, яка не працює, враховуючи також введений в країні воєнний стан, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для виходу за межі максимального розміру застави, передбаченого п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, оскільки це може призвести вказаних осіб до вкрай тяжких життєвих обставин, що є порушенням прав людини згідно висновків ЄСПЛ, а тому вважаю, що застава у даному випадку повинна бути помірною та достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, а саме в розмірі, вказаному в п.2 ч.5 ст. 182 КПК України - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

В разі внесення застави, необхiдно підозрюваного з-під варти звільнити та покласти на нього ряд обов`язків згідно ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 03.08.2024 включно.

Визначити суму застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, понятими у даному кримінальному провадженні.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 05.06.2024.

Строк дії ухвали - до 03.08.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2024.

Слідчий суддя