Справа № 354/972/22
Провадження № 11-кп/4808/187/24
Категорія ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , на вирок Яремчанського міського суду від 24.01.2024 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, вдівця, працюючого слюсарем-монтажником у ТОВ «Е.Т.Е. АКТИВ», на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 40450 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70 000 грн моральної шкоди, а всього 110450 грн.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин:

22 квітня 2022 року близько 18:00 год. в с. Микуличин ОСОБА_12 зустрівся із ОСОБА_8 , після чого пішли в житловий будинок по місцю проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де на них чекав ОСОБА_13 . І вони разом, у приміщенні кухні, почали вживати алкогольні напої. Пізніше ОСОБА_12 пішов додому, а ОСОБА_13 залишився в будинку разом із ОСОБА_8

23 квітня 2022 року близько 09:00 год ОСОБА_12 знову прийшов додому до ОСОБА_8 , де також був ОСОБА_13 , і вони втрьох продовжили розпивати алкогольні напої. Близько 11:00 год. ОСОБА_12 вийшов з будинку та пішов до місця свого проживання.

Цього ж дня, 23.04.2022 близько 12:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні свого житлового будинку, діючи з мотиву раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, умисно спричинив потерпілому ОСОБА_13 дерев?яним поліном удари по обличчю та голові, а в подальшому, кухонним ножем наніс вісім непроникаючих різаних ран правої половини грудної клітки, поперекової ділянки та обличчя, та два проникаючі колото-різані поранення в плевральну порожнину правої половини грудної клітки з ушкодженням тканини легені, які призвели до виникнення гемопневмотораксу, гострої легенево-серцевої недостатності, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_13 .

Після нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_8 пішов спати, а ОСОБА_13 вийшов з будинку, та впав на сходах перед вхідними дверима, де і був виявлений його труп.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурор, захисник та представник потерпілої подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає вирок таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Стверджує, що судом не повною мірою враховано вчинення ОСОБА_8 злочину у стані алкогольного сп`яніння шляхом нанесення численних ударів потерпілому, що свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого.

Просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років. В решті вирок просить залишити без змін.

Захисник вважає вирок незаконним, оскільки висновки суду про винуватість ОСОБА_8 не підтверджуються дослідженими доказами.

Вказує, що показання свідків допитаних у судовому засіданні, які безпосередньо не були очевидцями вчинення злочину, не містять інформації, яка б прямо свідчила про вчинення ОСОБА_8 злочину, а лише відображають його поведінку на місці події злочину. При цьому, був встановлений факт перебування обвинуваченого у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, що не давало йому змоги вчиняти активні дії для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Крім того, суд залишив поза увагою можливість вчинення злочину іншою особою, коли обвинувачений спав, адже вхідні двері в хату були відчинені.

Окрім іншого, суд невірно оцінив висновки експертизи, які виправдовують обвинуваченого, оскільки вказують на відсутність у його піднігтьовому вмісту рук клітин потерпілого. Крім того, суд не врахував докази, що обвинувачений прибирав підлогу, а тому на його штанах, швабрі та душовій кабіні виявлені сліди крові потерпілого, які могли з`явитись при прибиранні підлоги. Зазначене підтверджується як показаннями обвинуваченого, так і показаннями свідка ОСОБА_14 . Що стосується клітин з генетичними ознаками обвинуваченого та потерпілого на знарядді злочину, вони там могли залишитись внаслідок спільного проживання та користування кухонним посудом, зокрема ножами.

Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Представник потерпілої вважає вказаний вирок незаконним і необґрунтованим в частині визначення розміру моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Вважає, що суд при вирішенні питання про розмір моральної шкоди не врахував характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, які пережила потерпіла, ступеня вини обвинуваченого, а також інші обставини, які мають істотне значення. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, за яким стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 280000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 40450 тис грн.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційні скарги сторони захисту.

Заслухавши пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що суд першої інстанції наведених вимог кримінального процесуального законодавства дотримався, безпосередньо дослідив докази, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин викладених у вироку.

Призначаючи покарання, суд дотримався вимог закону про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Що стосується апеляційних доводів, вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, доводи про недоведеність винуватості ОСОБА_8 були ретельно перевірені апеляційним судом, проте не знайшли свого підтвердження.

Висновки про його винуватість підтверджуються сукупністю доказів досліджених судом першої інстанції, а його показання є нелогічними, не послідовними та суперечливими.

Зокрема, суду апеляційної інстанції обвинувачений пояснив, що про смерть потерпілого він дізнався лише коли його розбудив брат та вивів з хати. Там на порозі він побачив тіло потерпілого.

При цьому, свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що прийшов до брата ОСОБА_8 та побачив біля будинку труп людини. Зайшов у хату, побачив сліди крові біля столу, поламаний ніж у раковині на кухні, у ванній все було чисто. Він розбудив брата, який лежав на ліжку накритий з головою. Брат був сильно п`яний. На запитання що сталося, брат відповів, що то лежить ОСОБА_15 . Крім того, як тільки брат встав з ліжка, нічого не розповідаючи, одразу взяв швабру та почав мити підлогу, хоча ледве тримався на ногах.

На запитання суду апеляційної інстанції, обвинувачений пояснив, що одразу почав прибирати підлогу, оскільки побачив на ній кетчуп. Підозри, що це могла бути кров, у нього не виникло.

Разом з тим, такі показання обвинуваченого є явно неправдивими, оскільки з протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього вбачається, що підлога біля порога між кухнею та житловою кімнатою, а також під пластиковими трубами, має сліди речовини бурого кольору розміром 3,5 метри. В подальшому висновком експерта було підтверджено, що ця речовина є кров`ю потерпілого Мурського. Також, сліди крові потерпілого виявлені: на пральній машинці у вигляді множинних крапель; на швабрі біля душової кабіни; на душовій кабіні у вигляді крапель та підтьоків.

Таким чином, кількість крові на підлозі, яку намагався прибрати обвинувачений, явно не відповідає його показанням про можливе забруднення томатним кетчупом. Крім того, під час огляду місця події не було виявлено упаковок від томатного соку або кетчупу, які за версією обвинуваченого могли впасти на підлогу та залишити сліди в такій кількості.

Спростовуються сукупністю досліджених доказів і показання обвинуваченого надані суду першої інстанції. Там, він стверджував, що руків`я та лезо ножа виявленого та вилученого в раковині на кухні під час огляду місця події, опинилися там ще за день до події злочину. Ніж зламався, оскільки ним різали ребра.

Проте, зазначені показання, окрім вищенаведених доказів, спростовуються і аналізом висновків експертів.

Так, зазначений ніж правильно визнаний судом першої інстанції знаряддям злочину, оскільки його руків`я та лезо становили одне ціле та були відокремлені в результаті механічного прикладення зусиль на їх поверхні з подальшим розломом (висновок експерта т.2 а.с.18-20).

Пошкодження на одязі та колото-різані рани на тілі потерпілого могли бути заподіяні лезом цього ножа (висновок експерта т.1 а.с.202-213).

На лезі ножа виявлено кров людини, яка за генетичними ознаками збігається з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_13 . На руків`ї ножа виявлено генетичні ознаки клітин двох осіб, які збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_13 та букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_8 (висновок експерта т.1 а.с.214-231).

Окрім наведеного, на причетність ОСОБА_8 до злочину вказують і сліди крові потерпілого на його штанах та змивах з поверхні рук.

Відсутність в піднігтьовому вмісті обвинуваченого клітин потерпілого вказує на відсутність між ними боротьби, проте не спростовує висновки суду першої інстанції.

Таким чином, досліджені судом першої інстанції докази у своїй сукупності є достатніми для визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні вбивства за обставин наведених у вироку.

Зазначеними доказами спростовуються доводи сторони захисту, про недоведеність винуватості обвинуваченого та можливість вчинення злочину іншою особою.

Крім того, ці доводи спростовує той факт, що на знарядді злочину виявлено ознаки клітин лише двох осіб - потерпілого та обвинуваченого.

Також, як вбачається з протоколу огляду місця події, будинок обвинуваченого розташований на відкритій земельній ділянці без зовнішньої огорожі, яка добре проглядається сусідами.

З показань свідка ОСОБА_16 , яка є сусідкою обвинуваченого, вбачається, що дорога до будинку обвинуваченого проходить через її двір. На час події злочину до обвинуваченого ніхто не приходив, сторонніх осіб у нього вона не бачила. Потерпілого раніше не бачила.

Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту, що сліди клітин ОСОБА_13 могли опинитися на знарядді злочину, оскільки обвинувачений надавав йому прихисток, тобто вони могли разом вести побут та користуватися цим ножем.

Так, під час допиту в суді першої інстанції, жоден із свідків, які проживають по сусідству або є близькими родичами обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_13 , не зазначили про спільне проживання останніх, їх тривалу дружбу, часте спілкування. Відсутність у ОСОБА_13 постійного місця проживання, грошей для харчування не підтверджують факт його проживання в будинку обвинуваченого.

Доводи сторони захисту, що обвинувачений на час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 знаходився у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, а тому не міг нанести таку кількість ударів потерпілому, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Жоден з висновків експертів не спростував його обмеженість вчиняти активні дії внаслідок алкогольного сп`яніння.

Натомість, як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №1229, ОСОБА_8 у період інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Не є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги представника потерпілої. Сума задоволених позовних вимог відповідає характеру та розміру заподіяної шкоди з урахуванням наданих доказів та міцністю реальних соціальних зв`язків між потерпілим ОСОБА_13 та потерпілою ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції мотивуючи своє рішення в цій частині обґрунтовано виходив із вимог розумності та справедливості, врахував характер, обсяг, тривалість та глибину душевних страждань потерпілої та прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди .

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи прокурора, що суд призначив надто м`яке покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог Закону, роз`яснень Пленуму ВСУ та призначив покарання достатнє та необхідне задля досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Суд належним чином врахував, конкретні обставин кримінального провадження, характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вимога прокурора про призначення більш суворого покарання, не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконань, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги: прокурора, захисника обвинуваченого, представника потерпілої залишити без задоволення.

Вирок Яремчанського міського суду від 24.01.2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5