Справа №171/616/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000061 від 12 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не судимого, не одруженого, який має на утриманні дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 5 лютого 2024 року № 49/2024.

Так ОСОБА_3 4 березня 2024 року приблизно об 22:00 год. знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де перебував зі своїм знайомим ОСОБА_6 , де в останнього побачив мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А14» світло-блакитного кольору. У вказаний час та місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону марки «Samsung» моделі «А14», що належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 4 березня 2024 року приблизно об 22-15 год., знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволікся, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно умисно із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А14» світло-блакитного кольору, який знаходився на лавочці поряд із буд. АДРЕСА_2 вартістю 6185,91 грн., що належить ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 6185,91 грн.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку укладено 18 березня 2024 року між обвинуваченим за участі захисника та прокурором зі згоди потерпілої особи, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, а сторони узгодили покарання.

ОСОБА_3 у присутності свого захисника пояснив суду, що цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, згоден із узгодженим видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди судом.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Потерпіла особа висловила письмово свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного обґрунтування.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК, яке є згідно із ст. 12 КК тяжким злочином.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням винної особи, який раніше не судимий та має на утриманні малолітню дитину.

Також суд зазначає, що обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним провину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Внаслідок наведеного вмотивування угоду про визнання винуватості слід затвердити та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, а на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з випробувальним строком на один рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 березня 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ст. 185 ч. 4 КК у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А14», переданий потерпілій особі під зберігальну розписку, як належне йому майно, - залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1