КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участі в режимі відеоконференції ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення від 26 липня 2020 року вих. № 1,-

ВСТАНОВИЛА:

20 серпня 2020 року до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 26 липня 2020 року вих. № 1.

Скарга обґрунтована тим, що 26 липня 2020 року на електронну адресу Офісу Генерального прокурора, була направлена в порядку ст. 214 КПК України заява про кримінальні правопорушення за ознаками ст. 364, ст. 375, ст. 396 КК України, вчинені, як на думку заявниці стосовно неї слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 у провадженні по справі № 487/33/20, 1-кс/487/332/20.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року у задоволенні вищевказаної скарги відмовлено, оскільки заява не містила достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях суддів складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу на дії та бездіяльність службових осіб Офісу Генерального прокурора за розглядом заяви про кримінальне правопорушення за № 143879-20 від 28 липня 2020 року - задовольнити, зобов`язати службових осіб Офісу Генерального прокурора, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про злочин, виконати вимоги КПК України, а саме: відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України внести відомості по заяві № 143879-20 від 28 липня 2020 року до ЄРДР, відповідно до ч. 2 ст. 56, ч. 1ст. 214 КПК України видати ОСОБА_5 витяг з ЄРДР кримінального провадження, відкритого по заяві № 143879-20 від 28 липня 2020 року, відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України видати ОСОБА_5 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що стаття 214 КПК України є імперативною і містить диспозицію, викладену у чітко визначеній формі, яка не передбачає можливості прийняття іншого рішення, окрім рішення про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину. При цьому, вказана стаття не ставить будь-яких вимог щодо оформлення заяви про кримінальне правопорушення, форми її складання і не покладає на заявника обов`язку з надання усіх наявних доказів, вчиненого злочину. Відтак, висновки слідчого судді про те, що заява не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях суддів складу кримінального правопорушення - суперечить вимогам КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, позицію ОСОБА_5 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила її задовольнити, її пояснення та відповіді на запитання суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності до положень, закріплених у ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні прямо передбачена можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного встановлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відповідно до вимог п. 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять у собі достатні фактичні дані про обставини, що можуть об`єктивно свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена законом України про кримінальну відповідальність. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть визнаватися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.

Такий висновок узгоджується з положеннями, закріпленими у ст. 2 КПК України, в якій зазначається про те, що завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а й забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З матеріалів провадження встановлено, що свою скаргу до слідчого судді ОСОБА_5 мотивувала тим, що 26 липня 2020 року нею на електронну адресу Офісу Генерального прокурора, була направлена в порядку ст. 214 КПК України заява про кримінальні правопорушення за ознаками ст. 364, ст. 375, ст. 396 КК України, вчинені, як на її думку стосовно неї слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 . Однак, станом на 19 серпня 2020 року службові особи Офісу Генерального прокурора відомості по заяві від 28 липня 2020 року № 143925-20 до ЄРДР не внесли, досудове розслідування по фактах, викладених в заяві про злочин не розпочали, процесуальні документи, передбачені КПК України не надали.

На переконання колегії суддів, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення від 26 липня 2020 року вих. № 1, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва дійшла обґрунтованого висновку про те, що заява ОСОБА_5 не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях суддів складу кримінального правопорушення, оскільки, як вже зазначалося вище, до ЄРДР підлягають внесенню не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які місять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення чи об`єктивні дані, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів звертає також увагу на те, що імперативні вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, не покладають на слідчого суддю обов`язок, у разі оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у будь-якому випадку задовольняти такі скарги, оскільки ухвала слідчого судді за результатами розгляду такої скарги, відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 цього Кодексу, може бути не тільки про задоволення скарги та зобов`язання вчинити певну дію, зокрема внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, а й про відмову у задоволенні такої скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , а тому ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга заявника - без задоволення.

Клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження окремому вирішенню не підлягає з тих причин, що апеляційна скарга подана у встановлений процесуальним законом строк .

Керуючись ст.ст. 303, 214, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення від 26 липня 2020 року вих. № 1 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3