Справа № 646/3401/24
Провадження № 1-кс/646/1561/2024
УХВАЛА

іменем України

27.05.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

та підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000860 від 30.03.2024 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ценява Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

27.05.2024 року старший слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, погодженими із прокурором начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначив, що 29.03.2024 року близько 19 год. 00 хв. військовослужбовець Збройних сил України - солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 перебував за місцем фактичного мешкання потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 ,де під час спільного розпивання спиртних напоїв з останнім відкрито викрав майно ОСОБА_8 за наступних обставин.

При цьому ОСОБА_5 був обізнаним про введення у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, строк дії якого неодноразово подовжувався.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_5 , маючи на меті відкрито викрасти майно потерпілого ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кухні приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вихопив із правої руки потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Nomi», модель І-1890.

При цьому ОСОБА_5 для подолання фізичного опору потерпілого ОСОБА_8 взяв до рук скляну пляшку з-під горілки і наніс удар пляшкою горілки по голові потерпілому, від чого останній втратив свідомість.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 наніс не менше 20 ударів дерев`яним стільцем, дерев`яними дверцятами від кухонної шафи по голові, в обличчя та тулубу потерпілого ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, продовжуючи діяти умисно з корисливим мотивом з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що потерпілий не має можливості чинити опір, забрав кофту червоного кольору зі смугами вертикальними чорно-білого кольору, належну потерпілому ОСОБА_8 .

Місце вчинення кримінального правопорушення-злочину ОСОБА_5 покинув та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки.

30.03.2024 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України 31.03.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню.

Строк здійснення досудового розслідування кримінального провадження продовжено постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до 30.06.2024 року, а строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 27.05.2024 року, проте завершити досудове розслідування у вказаний строк не є можливим, оскільки необхідно проведення слідчих (процесуальних) дій, направлених на остаточне та беззаперечне доведення чи спростування факту вчинення кримінального правопорушення.

По кримінальному провадженню, з метою проведення повного неупередженого досудового розслідування, необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, а саме:

Для здобуття належних і допустимих доказів та прийняття законного рішення у кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) дій на території Куп`янського району Харківської області, а саме:

-провести судово-імунологічні експертизи (на даний час проведення експертизи триває);

-провести судово-цитологічну експертизу (на даний час проведення експертизи триває);

-провести технічну експертизу документів (на даний час проведення експертизи триває);

-провести судову вибухотехнічну експертизу (на даний час проведення експертизи триває);

-вручити підозрюваному повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри;

-надати можливість підозрюваному та захиснику для ознайомлення з висновками експертиз;

-вирішити можливі клопотання, що можуть надійти від підозрюваного, та його захисника;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування;

-вручити обвинувальний акт підозрюваному та його захиснику.

Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів є складність кримінального провадження, а саме: введення та дія в Україні воєнного стану; складність та тривалість окремих експертиз; великий обсяг інформації отриманий під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування.

Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий просив продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.06 2024 року включно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні. Разом з тим уточнив наявність ризиків. Просив продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, до 30.06.2024 року включно; у разі продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою не застосовувати до останнього заставу, так як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказав, що в наслідок дій підозрюваного, ОСОБА_8 були спричинено ряд ушкоджень, ступінь яких зараз з`ясовується.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що покази дає добровільно, до нього не застосовувалось насильство. Вказав, що він є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , 29.03.2024 року він знаходився у знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивали з ним алкогольні напої, під час чого останній надав йому мобільний телефон для того, щоб він зателефонував дружині. Він безпосередньо вжив близько 350 грам горілки. Через деякий час у нього виник конфлікт із ОСОБА_8 з приводу його протиправних тверджень, після чого він наніс близько 1 удару дерев`яною кришкою від стільця по голові та декілька ударів табуретом по тулубу ОСОБА_8 . Коли він вирішив піти за горілкою, ОСОБА_8 віддав йому свій мобільний телефон, оскільки на нього могли зателефонувати їх дружини та куртку, щоб приховати військовий одяг та йому продали горілку. Вказав, що його фактично затримали 30.03.2024 року. Проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави - не заперечував.

Захисник підтримала позицію підозрюваного та зазначила про доцільність продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою без визначення застави.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000860 від 30.03.2024 року, попередня кваліфікація ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 30.03.2024 року було затримано у відповідності до вимог ст. 208 КПК України та наступного дня - 31.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.04.2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Встановлено строк дії ухвали до 27.05.2024 року включно.

Постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 26.05.2024 року продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 30.06.2024 року включно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Даними витягу з ЄРДР від 30.03.2024 року, кримінальне провадження № 0000860 правова кваліфікація ч. 4 ст. 186 КК України; даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 ; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 30.03.2024 року; даними протоколів огляду місця події від 30.03.2024 року, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 30.03.2024 року; даними протоколу допит свідка ОСОБА_10 від 30.03.2024 року; даними постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 31.03.2024 року; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.03.2024 року; даними супровідного листка № 408/2307 щодо ОСОБА_8 ; даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 ; даними військового квитка ОСОБА_5 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 04.04.2024 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 08.04.2024 року, даними протоколу огляду предметів від 08.04.2024 року; даними речового доказу; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08.04.2024 року; даними висновку експерта № 2851 від 09.04.2024 року, інш.

При цьому слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» № № 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, старший слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розгляду кримінального провадження або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Прокурор під час розгляду клопотання зазначив, що підозрюваний є обізнаним про частину зібраних доказів, у тому числі потерпілого та свідків, показання яких можуть підтверджувати його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

В свою чергу, ч. 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідків, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілої та свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись із протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням потерпілого та свідків, підозрюваний обізнаний як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що як зазначив під час розгляду клопотання підозрюваний, він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не судимий в порядку ст. 89 КК України, що в свою чергу свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів щодо обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому продовжує йому запобіжний захід у виді триманні під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.06.2024 року включно.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при продовженні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000860 від 30.03.2024 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 30.06.2024 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 30.06.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя