Справа № 487/6048/24
Провадження № 1-кс/487/3948/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000251 від 04.06.2024 за ч.5 ст.111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000251 від 04.06.2024 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 без визначеного розміру застави.

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри за ч. 5 ст. 111-1 КК України та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 без визначеного розміру застави, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, заперечуючи свою участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Херсонської області, зазначив, що лише виконував функції охорони в агрофірмі "Радгосп "Білозерський", а солдат окупаційної влади перевозив під час так званого референдуму через погрози його родині з боку директора радгоспу Литвиненка.

Захисник підзорюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, в основу якої покладено лише показання свідків, а також на те, що ризики, вказані у клопотанні слідчого, є припущенням. Якщо все ж таки суд дійде до обґрунтованості клопотання слідчого, просила, враховуючи особу підозрюваного, визначити розмір застави.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251 від 04.06.2024 за ч.5 ст.111-1 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 10.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у колобораційній діяльності, а саме - участі громадянина України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням встановлено, що уберезні 2022 року (більш точної дати не встановлено) громадянин України, матеріали відносно якого виділено в інше кримінальне провадження, перебуваючи у м. Херсоні, достовірно знаючи, що військовослужбовці рф окупували АДРЕСА_1 та продовжують окупаційну діяльність на території України, обійняв посаду так званого керівника окупаційного органу влади військово-цивільної адміністрації Херсонської області (далі окупаційна ВЦА Херсонської області).

Переслідуючи кінцеву мету окупації Херсонської області приєднанням частини території України до рф, умисно, на виконання вимог військово-політичного керівництва рф, у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у липні 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) так званий голова ВЦА в Херсонській області (досудове розслідування кримінальних правопорушень відносно якого проводиться у інших кримінальних провадженнях) як посадова особа окупаційного органу влади держави-агресора на підставі звернення незаконної так званої громадської організації публічно проголосив про початок підготовки до проведення незаконного референдуму з питань входження до складу російської федерації тимчасово окупованої території Херсонської області.

В липні 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), з метою організації та проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з питання її приєднання до російської федерації, указом так званого голови ВЦА Херсонської області № 245-р від 22.07.2022 створено виборчу комісію Херсонської області у складі семи осіб, склад якої він затвердив.

Цим же указом визначено, що виборча комісія Херсонської області є органом влади, входить у склад ВЦА Херсонської області та є розпорядником бюджетних коштів.

На виконання зазначеної вище злочинної мети, у першій половині вересня 2022 року (конкретне місце та час органом досудового розслідування не встановлено) керівництвом окупаційної ВЦА Херсонської області, до складу якої входили особи, матеріали відносно яких виділено в інші кримінальні провадження, а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами сформовано і затверджено склад та забезпечено і організовано роботу «дільничних виборчих комісій» (далі ДВК), які діяли на адміністративній території населених пунктів в межах Херсонської області а також існували у вигляді виїзних комісій.

У свою чергу, у невстановлені дату та час, але не пізніше 23 вересня 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той час перебував на посаді провідного фахівця групи організації служби Херсонського факультету Одеського державного університету внутрішніх справ, проходячи службу у Національній поліції України, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», відноситься до правоохоронних органів, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, без примусу, з корисливих мотивів та з метою отримання грошової винагороди, добровільно погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо організації та участі у проведенні на території тимчасово окупованої Білозерської селищної громади Херсонського району Херсонської області незаконного референдуму про вихід Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф.

Так, ОСОБА_5 23 вересня 2022 року, приблизно о 12:00 год, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, зайнявши посаду «начальника служби безпеки» на окупованому представниками держави-агресора комунальному підприємстві Агрофірма «Радгосп Білозерський», в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», вчинив наступні дії направлені на організацію та проведення незаконного референдуму на території Білозерської селищної громади Херсонського району Херсонської області, біля с. Первомайське, на території земельної ділянки, що належить КП Агрофірма «Радгосп Білозерський», а саме:

-здійснював агітацію працівників КП Агрофірма «Радгосп Білозерський» до участі у проведенні т.зв. референдуму, погрожуючи останнім невиплатою заробітної плати у випадку відмови від голосування;

-організовував переміщення та облаштування т.зв. виїзної виборчої дільниці (розстановка кабінок для голосування, перевезення скриньок та бюлетенів, розміщення атрибутики з символікою рф) на території земельної ділянки КП Агрофірма «Радгосп Білозерський» біля с. Первомайське Білозерської селищної громади Херсонського району Херсонської області;

-здійснював інші дії, направлені на організацію та проведення незаконного референдуму.

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 вищевказаних незаконних та неправомірних дій, направлених на допомогу державі-агресору у затвердженні на території Первомайське Білозерської селищної громади Херсонського району Херсонської області окупаційного режиму та його легітимізації, стало визнання російською федерацією незаконного референдуму на тимчасово окупованій територій України таким, що відбувся та незаконного приєднання Херсонської області до складу рф.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме: в протоколах допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколах пред`явлення свідкам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками; протоколі огляду від 03.07.2022 документів, виданих КП Агрофірма "Радгосп "Білозерський".

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, даних щодо особи підозрюваного, який за період співпраці з окупаційною владою набув відповідні зв`язки та контакти з кола окупантів та інших державних зрадників, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, наявна вірогідність, що ОСОБА_5 , який за час окупації набув зв`язки з педставниками держави-агресора (рф), державними зрадниками та колаборантами, серед яких є особи (чиї дані наразі встановлюються), які продовжують вчиняти дестабілізаційні заходи та зрадницькі дії на деокупованій території, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який народився в 1979 році, має інвалідність 3 групи з січня 2024 року; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітнього сина 2016 року народження, але проживає один, без дружини і сина, не за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 . Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час не працює, але на час подій, які зазначені в повідомленні про підозру, обіймав посаду провідного фахівця групи організації служби Херсонського факультету Одеського державного університету внутрішніх справ, звільнений з 11.10.2022 зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисципілнарного стягнення; повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не отримував; раніше не судимий.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111-1 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке посягає на основи національної бехпеки України, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, характер протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , та вагомість доказів на обґрунтування підозри з точки зору об`єктивного спостерігача, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 07.09.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 12.07.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1