Провадження № 1-кп/161/1088/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 липня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 від 15.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, працює водієм у ФОП « ОСОБА_4 », неодружений, має на утриманні малолітню дитину, в силу положень ст.89 КК України несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень. Вказане судове рішення набрало законної сили 27.01.2023 та направлено для контролю за його виконання засудженим до Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області та з 01.03.2023 ОСОБА_3 поставлено на облік як особу, засуджену до покарання у виді штрафу.

Всупереч вимогам ч.1 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо обов`язку сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили та повідомлення про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу, тобто Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, розташованого за адресою: м.Луцьк, вул.Січова, 22, ОСОБА_3 відповідних дій не вчинив, у зв`язку із чим Луцьким МВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області неодноразово вживались заходи, визначені Порядком виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27.04.2018.

З вересня 2023 року по березень 2024 року ОСОБА_3 , працюючи водієм у ФОП « ОСОБА_4 », отримав офіційний дохід в розмірі 47 857 гривень 20 копійок.

До органу пробації 30.01.2024 надійшла квитанція про сплату засудженим ОСОБА_3 частини штрафу в розмірі 10 000 гривень.

Однак, незважаючи на вжиті уповноваженим органом з питань пробації заходи, засуджений ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне ухилення від сплати штрафу, достеменно знаючи про обов`язок виконати вищевказане рішення суду та сплатити штраф у визначеному розмірі, будучи дієздатною та працездатною особою, отримуючи доходи з офіційних джерел та маючи реальну можливість виконати відповідне рішення суду, без поважних причин, у період часу з 30.01.2024 по 17.06.2024 будь-яких заходів, спрямованих на сплату решти штрафу не вживав, чим свідомо ухилився від відбування покарання у виді сплати штрафу, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 27 грудня 2022 року.

ОСОБА_3 інкримінується ухилення засудженого від сплати штрафу, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.389 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно ухилявся від сплати штрафу згідно з вироком Любомльського районного суду Волинської області від 27.12.2022, однак на даний час штрафу оплатив у повному розмірі. У вчиненому щиро розкаявся.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від сплати штрафу, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.389 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального проступку, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки така обставина встановлена в ході судового розгляду.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, в силу положень ст.89 КК України несудимий, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває малолітня дитина, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи позицію як сторони обвинувачення, так і самого обвинуваченого, обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид і розмір покарання, передбаченого санкцією закону, за якою визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.1 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді виправних робіт чи більш суворого покарання у виді обмеження волі, суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого.

З огляду на ті обставини, що ОСОБА_3 виконав покарання у виді штрафу, що підтверджується поданими квитанціями від 30.01.2024, 17.06.2024, а тому, при призначенні покарання, суд не застосовує положення ч.1 ст.71 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту постановки засудженого на облік органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий