н/п 1-кс/953/2038/24
"18" березня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є негативно налаштованим проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які для забезпечення національної безпеки та оборони України здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації.
Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Полтава Полтавської області, більш точне місце на цей час не встановлено, у невстановлений слідством час, але не пізніше 04.08.2023, використовуючи на належних останньому електронних інформаційних системах аккаунт у месенджері «Telegram» з найменуванням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_6 та який використовує ОСОБА_4 , приєднався до чату для обміну повідомленнями у вказаному месенджері з назвою « АДРЕСА_2 направление», у якому поширюються ідеї з підтримки збройної агресії РФ проти України та глорифікації її учасників, заклики до розповсюдження відомостей про переміщення, дислокацію підрозділів сил оборони України, які залучені до виконання завдань з відсічі державі-агресору, а також наданої останнім країнами-партнерами зброї та озброєння.
В подальшому, під час листування з іншими користувачами у вказаному ресурсі у ОСОБА_4 , перебуваючого на території м. Полтава Полтавської області, у невстановлений слідством час, але не пізніше 09.11.2023, виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації інформації про направлення, переміщення озброєння територією України, тобто такої інформації, яка не розміщувалась (не поширювалась) у відкритому доступі Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних Сил України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану.
З метою реалізації вищезазначеного кримінально-протиправного наміру, діючи умисно, ОСОБА_4 , близько 06 години 09.11.2023 шляхом власного спостереження здобув відомості про переміщення підрозділами сил оборони України військового танкового транспортеру з військовим вантажем у вигляді танку «Abrams» по території вулиці Лугова у м. Полтава з північної сторони вказаного населеного пункту у напрямку автомобільного шляху «Київ-Харків».
Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території м. Полтава Полтавскьої обалсті, достовірно усвідомлюючи та передбачаючи наслідки і протиправність своїх дій, діючи умисно з ідеологічних переконань, о 09 год 38 хв 09.11.2023 надіслав відомості про переміщення підрозділами Збройних Сил України вказаного озброєння і військового вантажу із зазначенням часу та напрямку руху, шляхом відправлення у чаті з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » текстового повідомлення наступного змісту: «Сегодня в шесть утра, по Полтаве с севера в сторону шоссе Харьков - Киев проволоки на тягаче Абрамс, ждите на передовой окраска правда летняя, зелёный пятнами светлее-темнее».
Згідно отриманих від Оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відомостей, близько 06 години 09.11.2023 дійсно здійснювалось переміщення вказаної військової техніки по території зазначеного населеного пункту з його північної сторони у напрямку автомобільного шляху «Київ-Харків». Зазначена інформація у відкритому доступі не розміщувалася.
О 14 год. 00 хв. 14.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України.
Відповідно до пояснень ОСОБА_4 під час обшуку, зазначені мобільні телефон та планшет використовувався ним для входу у власну сторінку аккаунту в месенджері «Telegram» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та дійсно він, ставши свідком події проїзду військового озброєння танку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » повз його фактичного місця проживання, написав про дану подію в чат з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », використовуючи аккаунт з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_6 .
14.03.2024 постановою слідчого вищезазначені предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, на підставі вищезазначеного встановлено, що вищевказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки вони є знаряддям вчинення злочину, в результаті чого вони можуть містити сліди вчинення кримінального правопорушення.
Вказані предмети відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 , а також інших осіб до вчинення вищевказаного злочину.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, обставини вилучення вказаних речей за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а також в безпосередній його присутності є конкретним фактом, підтверджуючим право власності підозрюваного на виявлене та вилучене майно.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказаний предмет необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду надійшла заява слідчого 1 відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_6 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі у зв`язку із значним завантаженням та проведенням невідкладних слідчих дій. Клопотання підтримує, просить його задовольнити (а.с. 101).
В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 в якій він просить розглянути клопотання про накладення арешту без його участі. Проти задоволення клопотання заперечує (а.с. 105).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2024 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності громадянці України ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом відшукання і вилучення речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового слідства і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: документів, речей, чорнових записів, електронних носіїв інформації, мобільних терміналів, планшетів, комп`ютерної техніки (комп`ютерів, ноутбуків планшетів, тощо), засобів зв`язку, Sim-карток, магнітних носіїв інформації та предметів, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 , а також інших осіб до вчинення розслідуваного злочину за вищевказаних обставин (а.с. 71-72).
14.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 06.51 год. до 12.20 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 11.03.2024, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 73-80).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання арештованого майна - слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1