Справа №718/1054/24
Провадження №1-кп/718/53/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у заді суду м. Кіцмань кримінальне провадження №0003894 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2023 року приблизно о 19:00 год. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по авто дорозі Н-10 сполученням «Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці-Мамалига» в межах с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області, по вул. Шевченка зі сторони м. Чернівці в напрямку с.Лужани із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю, та наближаючись до будинку №216 вказаної вулиці, де наявний нерегульований пішохідний перехід, який позначений дорожнім знаком 5.38.1(2) ПДР України (пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР (зебра), рухаючись по зустрічній смузі руху, проявивши неуважність та самовпевненість в своїх діях, незважаючи на факт зменшення швидкості перед пішохідним переходом двома попутними транспортними засобами, не вжив заходів задля надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину дороги із велосипедом в межах пішохідного переходу, справа на ліво відносно руху автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого допустив в межах пішохідного переходу наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці обличчя; гематома в лобній ділянці; струс головного мозку; забійна рана по передній поверхні середньої третини лівої гомілки; закритий перелом дистального відділу правої променевої кістки; перелом обох лонних та обох сідничних кісток зі зміщенням відламків; перелом латеральної частини крижової кістки зліва; лінійний перелом поперечного відростка 5-го поперекового хребця (Ь5) зліва, відкритого скалкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, які згідно висновку експерта Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 6 мд від 24.01.2024 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.4, 18.4, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, при чому порушення п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.4 сприяли настанню ДТП, а порушення водієм п. 18.4 Правил безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, зокрема:

п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повністю визнав, розкаюється у вчиненому, надав покази, що відповідають пред`явленому обвинуваченню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_8 , підтримав клопотання про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорта серії ГА №037600 належить ОСОБА_9 , належним користувачем якого є ОСОБА_4 та просив вказаний транспортний засіб повернути ОСОБА_4 , оскільки цивільний позов у справі не заявлено, збитки потерпілій ОСОБА_6 відшкодовано.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що самого моменту дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає, прийшла до свідомості у лікарні. Мати обвинуваченого навідувалася до неї у лікарню та частково відшкодовувала витрати на лікування. Вказала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає та мати не буде, оскільки всі завдані їй збитки відшкодовано в сумі 5 000 доларів США, а саме у еквіваленті - 200000 гривень. Просила не позбавляти волі обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.349КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, учасниками процесу не оспорюється, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що пред`явлені ОСОБА_4 обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, оскільки останній вчинив злочини, результатом якого спричинено потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження (висновку СМЕ №6 мд від 24.01.2024 року).

Враховуючи викладене, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, призначаючи покарання за відповідно частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Стаття 50 КК України наголошує на тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до злочинів вчинених з необережності та, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив злочин з необережності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд не позбавляти волі обвинуваченого, та бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання винного, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком із застосування ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003894 було проведено ряд експертиз, загальна сума витрат яких становить 4581 гривень 28 коп. Дані дослідження проведено за рахунок державного бюджету. Тому витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього зобов`язання.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Судові витрати на залучення експертів в розмірі 4581 гривня 28 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ по справі, а саме велосипед марки «EUROPA», який належить ОСОБА_6 та який зберігається на майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області за адресою: м. Чернівці вул. Комунальників, 4В, - повернути власнику ОСОБА_6 .

Накладений ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.10.2023 року арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ГА №037600, належить ОСОБА_9 - зняти.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ГА №037600, належить ОСОБА_9 та який зберігається на майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області за адресою: АДРЕСА_2 , повернути належному користувачу ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Кіцманського

районного суду: ОСОБА_1