Справа № 296/5949/16-к
Вирок

Іменем України

11 квітня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 22.07.2017 року близько 00 год. 00 хв, ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_6 перебували поряд з буд. АДРЕСА_2 , де помітили у раніше незнайомого їм ОСОБА_8 мобільний телефон торговельної марки «Bravis» ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ -2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, в якому знаходилися сім-картки мобільних операторів «Київстар» та «Лайфсел».

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_6 виник спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_8 та з метою подолання його волі до опору почали наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла, внаслідок чого останній впав на землю.

Подолавши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_7 , повторно відкрито викрав з правої кишені джинсів ОСОБА_8 мобільний телефон «Bravis» ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ -2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, в якому знаходилися сім-картки мобільних операторів «Київстар» та «Лайфсел».

Після цього, ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_6 , утримуючи викрадений мобільний телефон марки «Bravis» імеі-1 НОМЕР_1 , імеі-2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, в якому знаходилися сім-картки мобільних операторів «Київстар» та «Лайфсел» при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, та надалі розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 466 грн 67 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що події відбувались давно, але він пам`ятає, що сидів на зупинці громадського транспорту «Марьянівка», розпивав спиртні напої з дівчатами та хлопцями. Потім прийшов ОСОБА_7 з товаришем та вони всі разом продовжили випивати. Потім вирішили піти до ОСОБА_9 , який проживав поряд та там продовжили випивати. До будинку ОСОБА_9 згодом прийшов потерпілий ОСОБА_8 , який першим покинув будинок та пішов. Він з ОСОБА_7 сіли на скутер і поїхали до магазину, де придбали ще спиртного та продовжили випивати на зупинці. Далі приїхала поліція та запитали чому вони розпивають спиртні напої в громадському місці, оглянули їх кишені, після чого приїхав ще патруль поліції із потерпілим ОСОБА_8 , який сидів в автомобілі та показував на нього пальцем. Він не знає чому ОСОБА_8 на нього показав, оскільки з ним знайомий не був. Працівники поліції обшукали їх, вилучивши у ОСОБА_10 мобільний телефон, що належить потерпілому, скрутили їх і повезли у відділення поліції по АДРЕСА_3 .

Він заперечує щодо нанесення травм потерпілому, звідки на його одязі з`явилась кров, пояснити не може.

Будь-якого злочину відносно потерпілого не вчиняв та не забирав в нього мобільний телефон.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 , на переконання суду його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів, показів свідка та потерпілого, висновками судових експертиз, речових доказів.

Потерпілий ОСОБА_8 в судові засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки він постійно перебуває на лікуванні в реабілітаційному центрі в м. Бориспіль, (що також підтверджується рапортами проведення ОРМ), просив прийняти його пояснення, які він надав в ході досудового та судового слідства.

Відповідно до ч.1 п.5 ст. 138 КПК України перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад, є поважними причинами неприбуття особи на виклик.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому вважала можливим не проводити допит потерпілого, а також подала до суду клопотання про оголошення показів потерпілого ОСОБА_8 , наданих перед іншим складом суду у тій же справі.

Сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора та заяви потерпілого про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із станом його здоров`я та находженням останнього у лікарні.

Однією з загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, реалізуючи вказаний принцип законодавець зобов`язав суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про можливість задоволення клопотання потерпілого, прокурора, оскільки досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, з досліджених судом показів потерпілого ОСОБА_8 , наданих ним іншому складу суду слідує, що 22.07.2017 року він відпочивав у свого знайомого АДРЕСА_4 та вночі до них приїхало двоє чоловіків на скутері, які до подій йому не були знайомі. Пізніше йому стало відомо що це були обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та окрім них у будинку більше нікого не було. Коли він (потерпілий) пішов додому, його на вулиці наздогнали двоє чоловіків та напали ззаду, поваливши на землю. Обличчя нападників він бачив, це були саме обвинувачені. При цьому, ОСОБА_10 забрав належний йому телефон марки «Bravis», а ОСОБА_6 був поряд та чи тримав, чи не тримав його (потерпілого) він не бачив, але він розумів, що вказані особи діють спільно. Після цього він (потерпілий) дійшов до найближчої заправної станції та попросив викликати йому поліцію, після приїзду якої він разом із патрульними, серед яких точно пам`ятає була жінка, сіли до патрульного автомобілю та почали обслідувати прилеглу територію. Виїхавши на Київську трасу, він (потерпілий) побачив скутер та поряд з ним на зупинці сиділи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Він вказав патрульним, що це саме ті чоловіки, які здійснили напад на нього та викрали його телефон. Надалі, у ОСОБА_7 було виявлено його телефон у кишені. Потерпілий вказав, що матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано батьками ОСОБА_7 та претензій до нього він наразі не має.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала суду, що вона працює інспектором УПП м. Житомира. В літку 2017 року після 00 год. 00 хв. вона заходилась на патрулюванні та отримала повідомлення від чергового, що по вул. Параджанова двоє невідомих осіб побили особу та забрали телефон. По прибуттю за вищевказаною адресою побачили потерпілого, який назвався ОСОБА_8 , та у якого обличчя було в крові. Останній повідомив, що його побили двоє людей, забрали мобільний телефон марки «Bravis» та втекли на скутері марки «Хонда».

Після чого, патрульні разом із потерпілим обслідували прилеглу територію, де потерпілий впізнав скутер, який був припаркований біля зупинки громадського транспорту « ОСОБА_12 ». На зупинці знаходилась група невідомих осіб, серед яких потерпілий у їх присутності впізнав двох чоловіків, які його побили та забрали належний йому мобільний телефон. Ними виявились ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які ймовірно перебували у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому, при проведені ОМП із кишені у ОСОБА_7 було вилучено викрадений у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон «Bravis».

Один із двох осіб поводився спокійніше, в залі суду впізнала ОСОБА_6 , який був тоді на місці події. Поверхневий огляд проводився за її участі, велася зйомка на вебкамеру. Її напарник проводив огляд.

Витягом з кримінального провадження № 0003948 від 22.07.2017 року, відповідно до якого 22.07.2017 близько 00 год 30 хв двоє невідомих осіб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 побили гр. ОСОБА_8 та відкрито заволоділи мобільним телефоном торговельної марки «Bravis», чим спричинили останньому матеріального збитку на загальну суму 1000 грн;

- рапортом від 22.07.2017 року про отримання заяви та реєстрацію ЄО за №37990 від 22.07.2017 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.07.2017, відібраного у ОСОБА_8 ;

- протоколом ОМП від 22.07.2017 з доданими таблицями фотозображень, відповідно до якого на зупинці громадського транспорту «Мар`янівка», що по Київському шосе поблизу буд. №22 в м. Житомирі знаходились ОСОБА_6 , одягнений у футболку сірого кольору з синіми смугами, джинси світло - синього кольору та ОСОБА_7 , одягнений в сорочку білого кольору, джемпер темно-синього кольору та штани світло бежевого кольору. У кишені ОСОБА_7 в ході огляду виявлено та вилучено три мобільних телефони, в тому числі викрадений у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Bravis». Крім того, вилучено припаркований поряд скутер марки «Хонда ДІО»;

- протоколом ОМП від 22.07.2017 з таблицею зображення, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 вказав на ділянку місцевості поряд з буд. АДРЕСА_2 , де двоє невідомих нанесли йому удари по всьому тілу та заволоділи його мобільним телефоном марки «Bravis»;

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до змісту якого останній вказав на ОСОБА_6 , як на особу на прізвисько « ОСОБА_13 », який наносив йому удари разом з ОСОБА_14 та викрали його майно;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння № 361 від 22.07.2017, за висновками якого ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом огляду предмета від 22.07.2017 за участю ОСОБА_8 , який вказав, що оглянутий мобільний телефон марки «Bravis» належить йому;

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до змісту якого останній вказав на ОСОБА_6 , як на особу, який викрав його майно;

- довідкою до протоколу впізнання, відповідно до якої на фото №2 зображений ОСОБА_6 ;

- довідкою №001395, відповідно до якої ОСОБА_6 на момент огляду стаціонарного лікування в умовах лікарні не потребує;

- протоколом затримання від 22.07.2017 року;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22.07.2017 року;

- розпискою ОСОБА_6 від 22.07.2017 про повернення мобільного телефону;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 25.07.2017 року, відповідно до якої мобільний телефон марки «Bravis» визнано речовим доказом та передано на зберігання ОСОБА_8 ;

- висновком експерта імунолога №881 від 02.08.2017, відповідно до якого кров ОСОБА_8 належить до групи O з ізоглюматинами анти-А й анти-В за серологічної системи АВО;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №614/17-25 від 04.08.2017, відповідно до якої вартість викраденого мобільного телефону марки «Bravis» становить 466 гри. 67 коп.;

- висновком експерта імунолога №882 від 30.08.2017, відповідно до якого у вирізках зі штанів об №1,2 (вирізки зі штанів ОСОБА_7 ) знайдена кров людини, походження даного антигена можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген Н в межах системи АВО. Такою особою може бути потерпілий ОСОБА_8 ;

- висновком експерта імунолога №883 від 30.08.2017, відповідно до якого у вирізках із футболки об. №1,2 (вирізки із футболки ОСОБА_6 ) знайдена кров людини, походження даного антигена можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген Н в межах системи АВО. Такою особою може бути й потерпілий ОСОБА_8

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.08.2017 року за участі потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до змісту якого останній розповів та за участі статиста показав обставини незаконного заволодіння його майном двома особами, обвинуваченими по даному кримінальному провадженню.

- протоколом огляду предмета від 18.08.2017 за участю ОСОБА_8 , який вказав, що оглянутий скутер марки «Хонда Діо» належить ОСОБА_6 , на цьому скутері до нього приїхали раніше невідомий ОСОБА_14 та невідомий на прізвисько ОСОБА_13 , які надалі спричинили йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи мобільним телефоном «Bravis»;

- розпискою ОСОБА_6 від 04.09.2017 про отримання скутера марки «Хонда Діо» від працівників поліції;

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 04.09.2017 року.

Так, досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , який вказує, що будь-яких дій відносно потерпілого він не вчиняв, суперечать здобутими в суді доказам, в тому числі протоколом огляду місця події від 22.07.2017 року, дослідженими показами потерпілого ОСОБА_8 та допитаної у судовому засіданні свідка - працівниці УПП м. Житомира ОСОБА_11 , а також висновкам судово-імунологічних експертиз.

Водночас покази свідка ОСОБА_11 є послідовними, логічними та такими, що повністю підтверджуються іншими доказами по справі.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..

Згідно статті 12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч.2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65 - 68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №7від 24 жовтня 2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до статті 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до статті 67 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статті 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, оскільки категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права передусім є недискримінаційним підходом, та не є неупередженістю, оскільки це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину за статтею 12 КК України та межі покарання за санкцією статті КК України відповідатимуть один одному, а й те, що покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, особою винного. До того ж складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Визначаючи ступінь тяжкості злочину необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення, а саме: форми вини, мотивів, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку.

Під час призначення покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, характеризується посередньо, його відношення до скоєного.

На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав свою вину, щиро не розкаявся, а також з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, на основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та приписи ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання являється не тільки карою за вчинені кримінальні правопорушення, а має мету виправлення та перевиховання засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою зі звільненням від відбування покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на 02 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця работи, проживання.

Строк відбування покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме з моменту затримання 22.07.2017 по 24.07.2017 (день обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дія якого закінчилась) та з 12.04.2019 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг» - залишити в користуванні ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Bravis», в корпусі чорного кольору - залишити в користуванні ОСОБА_8 ; мопед марки «Хонда АЕ-27», білого кольору - залишити в користуванні ОСОБА_6 ; футболку ОСОБА_6 , штани ОСОБА_7 - знищити.

Процесуальні витрати на проведення 1 судово-товарознавчої експертизи стягнути з засудженого ОСОБА_6 на суму 198 грн. 00 коп.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1