У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3640/24

№ 1-кп/183/1432/24

20 червня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені, відомості по якому внесені 25.01.2024 року до ЄРДР за № 0000114, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До суду 15.04.2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Обвинувачений вважає, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, а також судовий розгляд можливо проводити у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий в судове засідання не з`явився надавши заяву про слухання справи без його участі.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду.

Суд, вислухавши прокурора та обвинуваченого вважає необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також в судовому засіданні заявила клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

22.01.2024 року о 10.05 годині ОСОБА_3 разом з потерпілим ОСОБА_5 знаходився в автомобілі марки «Renault Master», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на парковці поблизу будинку АДРЕСА_1 . Достовірно знаючи, що між передніми сидіннями автомобіля розташований сейф, у якому знаходяться грошові кошти в сумі 10.000,00 гривень, що належать ОСОБА_5 , в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 10.000,00 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_3 дочекавшись моменту, коли потерпілий ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, взяв з передньої панелі автомобіля ключ, за допомогою якого відчинив сейф, що розташований між передніми сидіннями автомобіля, тобто незаконно проникнувши до сейфу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_3 викрав із сейфу грошові кошти в сумі 10.000,00 гривень купюрами номіналом по 500 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 та поклав їх до своєї кишені.

Після цього, ОСОБА_3 з викраденими грошовими коштами, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10.000,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище.

Відомості за вказаним фактом слідчим Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 25 січня 2024 року внесені до ЄРДР за № 0000114 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України.

28 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000114 від 25 січня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12.04.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до Новомосковського міськрайонного суду.

Обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.01.2024 року, протоколом огляду місця події від 24.01.2024 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 17.02.2024 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2024 року, протоколом огляду відеозаписів від 19.02.2024 року, протоколом огляду відеозаписів від 19.02.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 26.02.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.02.2024 року, повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 28.02.2024 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 28.02.2024 року.

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою. застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, офіційно джерела доходу не має, неодружений та не має на утриманні дітей та осіб похилого віку

Разом з цим, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого, відповідальність за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_3 , у разі, визнання його винним, буде спонукати останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 за викликами суду систематично не з`являється, про причини неявки не повідомив суд чи прокурора.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів. Останній раз 20.05.2020 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 289 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 5 років. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 06.11.2018 року до відбування 6 років позбавлення волі. Звільнений 29.09.2023 року з Синельниковської ВК Дніпропетровської області (№ 94) за відбуттям строку покарання. Незважаючи на це ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину.

Крім того, в провадженні СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають кримінальні провадження № 0000678, № 0000662 за фактами вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Стійка кримінальна направленість поведінки ОСОБА_3 свідчить про те, що він матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

На підставі викладеного вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому обвинувачується останній, та неможливість забезпечити запобігання наявним ризикам більш м`якими запобіжними заходами.

На підставі вищевикладеного прокурор просить суду застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 строком на два місяці такі обов`язки:

- не покидати цілодобово місце свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Під час оголошення на території Дніпропетровської області сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» дозволити обвинуваченому ОСОБА_3 відлучатись з визначеного в клопотанні місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, на даний час підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів. Останній раз 20.05.2020 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 289 КК України, вид покарання позбавлення волі строком на 5 років. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 06.11.2018 року до відбування 6 років позбавлення волі. Звільнений 29.09.2023 року з Синельниковської ВК Дніпропетровської області (№ 94) за відбуттям строку покарання. Незважаючи на це ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину.

Суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, крім наявності ризиків, зазначених вище, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що можливо застосувати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 194, 314 317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.30 годину 28 червня 2024 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілого, свідків.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянину України, застосувати запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 19 липня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- прибувати суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця фактичного проживання, тобто: АДРЕСА_2 , без дозволу суду цілодобово;

- під час оголошення на території Дніпропетровської області після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» дозволити обвинуваченому ОСОБА_3 відлучатись з визначеного в клопотанні місця проживання з метою перебування останнього в укритті;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1