Справа № 643/1726/20
Провадження № 1-кп/643/440/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 06.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який надійшов до суду 13 лютого 2024 року, підсудний Московському районному суду м. Харкова, підсудність визначена ухвалою Верховного Суду від 05.12.2023.

09.07.2024 від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про повернення обвинувального акту. В обгрунтування клопотання захисник зазначає, що на досудовому розслідування слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області грубо порушено право на захист підзахисного ОСОБА_5 , що полягало в тому, що ОСОБА_5 заявив клопотання слідчому про участь захисника у його допиті, але слідчий, записане з його слів, клопотання проігнорував.

Також захисник зазначає, що в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про його невідповідність вимогнам ст. 291 КПК України, фактичному непред`явленні підозрюваному обвинувачення та ненабуття ним статусу обвинуваченого. Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для реалізації свого права на захист та підготуватися до нього.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, надав пояснення аналогічні викладеним у письмовому клопотанні. Захисник не надав суду відповіді щодо причин неподання клопотання про повернення обвинувального акту з квітня 2020 року, коли він, як захисник, став учасником кримінального провадження та справа вже перебувала у провадженні Московського районного суду м. Харкова.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника. Обвинувачений на запитання головуючого повідомив, що жодних скарг про неправомірні дії слідчого щодо порушення його права на захист не подавав.

Прокурор вважає клопотання захисника необґрунтованим, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення прокурору відсутні. Прокурор зазначила, що 28.01.2020 обвинуваченому роз`яснено право на захист, що підтверджується протоколом, згідно з яким ОСОБА_5 підтвердив, що не потребує послуг захисника. В протоколі допиту зазначено, що ОСОБА_5 відмовляється від давання показань на підставі ст. 63 Конституції України. Тому захисник вводить в оману суд.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення не подавав, тому суд, за відсутності заперечень учасників кримінального провадження, вирішив розглянути клопотання захисника за його відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, перевіривши обвинувальний акт, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення зокрема про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно із ч.1, 2, 3 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно з ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні при викладені фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення стосовно ОСОБА_5 прокурором зазначено ті обставини вчинення злочину, які він вважає встановленими. Обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення всупереч заперечення щодо його наявності захисником.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення») та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви захисника суд не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей та оцінка доказів не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

В будь-якому випадку зазначене формулювання наперед не має значення для суду, оскільки вказані обставини в обвинувальному акті, мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті, а прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Щодо посилання захисника на порушення права на захист його підзахисного, суд зазначає таке.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів. Інших підстав, передбачених ч. 2 ст. 52 КПК України, з яких участь захисника є обов`язковою, захисником обвинуваченого не наведено та судом не встановлено.

Прокурор надала суду для огляду протокол про роз`яснення права на захист обвинуваченому від 28.01.2020, в якому обвинувачений ОСОБА_5 підписався під заявою про те, що він не потребує захисника. В протоколі допиту ОСОБА_5 зазначив, що надасть пояснення в присутності захисника та відмовився від давання показань з посиланням на ст. 63 Конституції України.

Водночас обвинувачений та його захисник, посилаючись на грубе порушення права на захист ОСОБА_5 під час досудового розслідування, не зверталися з відповідною заявою до правоохоронних органів з 2020 року.

При цьому суд зазначає, що вказані захисником обставини щодо порушення права на захист обвинуваченого, мають бути перевірені під час розгляду провадження судом по суті.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 291,314-316 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 18 липня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1