Справа № 559/4180/23
Провадження № 1-кп/559/92/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження №0000717 від 25.10.2023 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджанської республіки, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , за згодою представника потерпілого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

14.10.2023 близько 09 год. 35 хв. ОСОБА_3 , в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами та продовженнями, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-1384» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: вул. Д. Галицького, 9, м. Дубно Рівненської області, користуючись відсутністю нагляду за його діями з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, здійснив крадіжку: однієї пляшки бренді «МАТІАНЕ», п`ять зірочок 40 % об. ск./пл. Грузія, об`ємом 0,5 л, вартістю 154,90 грн.; однієї пляшки алкогольного напою «Горілка Nemiroff делікатна м`яка 40 % об. ск./пл.», об`ємом 0,7 л, вартістю 162,67 грн.; однієї пляшки алкогольного напою «Горілка Nemiroff особлива штоф 40 % об. ск./пл.», об`ємом 0,7 л, вартістю 167,60 грн., які заховав у своїй сумці та виніс повз касу, не розрахувавшись за товар залишив приміщення магазину. Таким чином перевів викрадене майно в своє протиправне володіння та отримав можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 485,17 грн.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаюється. Підтвердив фактичні обставини справи. Він вкрав дві пляшки горілки і пляшку бренді, бо мав проблеми з алкоголем:склав їх у сумку і виніс повз касу, не заплативши. Ще вчинив дрібну крадіжку, за яку поніс покарання, - теж алкоголю, все це було в один момент, у жовтні 2023, коли зірвався. Але з того часу він більше не вживає алкогольні напої, з листопада по березень не зловживав і нічого не порушував, висновки зробив та дуже шкодує про вчинене. Добровільно відшкодував все магазину ще на стадії розслідування, штраф і судовий збір сплатив, хоч квитанцію в суд не приніс, бо не знав що так треба. Підробляє рубаючи дрова і виконуючи ремонти, щодня має по 200-600 грн. Із близьких осіб лише сестра, яка в Польщі, живе у друга. Хоче налагодити своє життя і просить дати йому шанс довести виправлення.

Представник потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого немає, оскільки збитки відшкодовано повністю, щодо покарання покладається на розсуд суду.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 таємно викрав чуже майно, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану, а тому ці дії кваліфіковано правильно за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, який судимий вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13.04.2017 за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі, і 31.08.2023 звільнений із місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям терміну покарання, однак судимість непогашена. 31.10.2023 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП у виді штрафу. Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_3 скарг на нього не надходило. На диспансерному обліку в лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває. Добровільного відшкодував завдані збитки 24.11.2023, що підтверджується квитанцією і розпискою представника потерпілого (а.с. 56-75, 86-97 т.2).

Згідно висновку органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_3 високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, тому вважають неможливим виправлення без ізоляції (а.с. 44-47 т.1). Однак, при досліджені цього висновку пробації судом виявлено суперечність кримінальному закону, яка вплинула на результати, що відносно ОСОБА_3 внаслідок цього не є релевантними. Так, у висновку йдеться, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності 4 рази: 1) 24.04.1998 за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 142 КК України, 2) 17.02.1999 за ч.2 ст.140, ч.2 ст. 142, ст. 42 КК України, 3) 23.01.2002 за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України, 4) 13.04.2017 за ч.2 ст. 121 КК України і відповідно враховано, що раніше засуджувався до позбавлення волі 3 і більше рази. Відповідно із загальних 52 балів оцінки ризику вищезазначені статистичні фактори історії правопорушень склали 38 балів, тобто 73%, а решта 14 балів, тобто 27%, - це динамічні фактори, що складають умови життєдіяльності, особистісні характеристики, соціальне оточення, ставлення до правопорушень і готовність до змін ОСОБА_3 . Проте, суд дослідив інформацію про судимість ОСОБА_3 і тексти судових рішень відносно нього, тож встановлено, що перший вирок, на який вказує орган пробації, було скасовано апеляційною інстанцією і його направлено на повторний розгляд, отже це не є притягненням до кримінальної відповідальності. Друга судимість від 23.01.2002, в яку врахована і перша від 17.02.1999, у ОСОБА_3 давно погашені, адже він звільнився 01.11.2005 по відбуттю строку покарання і до злочину 22.02.2016 (вирок від 13.04.2017) минуло близько 11 років. Згідно чинної на той час класифікації за ч.4 ст. 12 КК України злочин за ч.3 ст. 185 КК України відносився до категорії тяжких, а відповідно п. 8 ч.1 ст. 89 КК України особи, засуджені до позбавлення волі за такий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину, визнаються такими, що не мають судимості. Згідно ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Отже, у ОСОБА_3 є одна непогашена судимість і лише вона має враховуватись при вирішенні питання призначення покарання, інші правових наслідків спричиняти не можуть.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди згідно п.1-2 ст.66 КК України. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів згідно п.1. ч.1 ст. 67 КК України.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, беручи до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, суд робить висновок, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і це відповідатиме меті покарання згідно ч.2 ст. 50 КК України, якою є не лише кара, а й виправлення людини. Суд призначає ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України в виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України ближче до максимальної межі іспитового строку, оскільки саме таке покарання є справедливим, співрозмірним вчиненому кримінальному правопорушення, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення. При цьому, на ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки відповідно ст.76 КК України, в тому числі і додаткові, виконуючи які він буде під контролем органу пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Судові витрати за проведення судових експертиз, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.70, 75-76, ч.4 ст.185 КК України, ст.100, 124, 349, 366-371, 373-376, ч.5 ст.615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки і 6 (шість) місяців із покладанням обов`язків згідно ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень.

Речові докази в справі: відео з камери відеоспостереження магазину «Продукти-1384» ТОВ «АТБ-маркет» за період часу з 09:30 до 09:50 год. 14.10.2023, - залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1