ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/558/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 000005 від 21.01.2020 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, уродженця м. Юксекова провінції Хаккяр Турецької Республіки, з середньою освітою, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Турецької Республіки, уродженця м. Юксекова провінції Хаккяр Турецької Республіки, з середньою освітою, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

перекладач ОСОБА_21 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5

встановив:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва з 25.01.2022 перебуває означене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків застосованого до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, враховуючи суворість покарання, можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом спілкування з невстановленими особами, які можуть бути причетними до вчинення злочину.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід на більш м`який. Вказав, що клопотання прокурора необґрунтоване, ризики необгрунтоані. Судовий розгляд фактично закінчився, а тому підстав для застосування запобіжного заходу немає.

Захисник ОСОБА_9 повністю погодився з думкою захисника ОСОБА_8 , вказав, що ризики зменшились, а тому просив змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтримали позицію захисників.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши письмові клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, клопотання захисників та матеріали кримінального провадження в обсязі необхідному для вирішення клопотань, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2024 року обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.03.2024 року включно.

Відтак, строк який визначений ч. 1 ст. 197 КПК та даною ухвалою, стосовно обвинувачених закінчується 21.03.2024.

На думку суду ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_14 та ОСОБА_15 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , передбачені ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обвинувачені є громадянами Турецької Республіки та мають місця проживання на її території, в свою чергу не мають міцних соціальних зв`язків, місця роботи та місця проживання на території України. Такі обставини підтверджують існування відносно обвинувачених ризику переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відповідно до листа Філії ДУ "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в м. Києві та Київський області у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 стан здоров`я задовільний і вони можуть брати участь в судових засіданнях.

Суд враховує, що свідки сторони обвинувачення у вказаному кримінальному проваджені допитані, а матеріали цього кримінального провадження досліджені, що в свою чергу виключає можливість ризиків передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень або впливу на свідків.

Одночасно, обставини кримінального провадження в сукупності з даними про осіб обвинувачених та мірою покарання, яка загрожує ОСОБА_16 та ОСОБА_3 в разі визнання їх винуватими та можливістю безперешкодно залишити територію України, на переконання суду, підтверджують наявність високого ступеню ризиків переховування останніх від суду та можливості вчинити інші кримінальні правопорушення, що не дає достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Крім цього, суд вбачає наявність існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні злочинів у співучасті з іншими особами.

Відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вищенаведені та обґрунтовані прокурором ризики, а також вагомість доказів, що стали підставою для повідомлення про підозру та складання обвинувального акту, безальтернативну тяжкість покарання (до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна), а також матеріали, які їх характеризують, а саме: вік та стан здоров`я обвинувачених, даних про те, що вони не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятору в матеріалах кримінального провадження немає; обвинувачені є громадянами Турецької Республіки і не пов`язані міцними соціальними зв`язками та постійним місцем роботи в Україні.

Ці обставини, та те, що будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом на даному етапі не встановлено, тому контроль за процесуальною поведінкою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 шляхом застосування будь-якого іншого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для продовження тримання обвинувачених під вартою.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, застосування стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, враховуючи можливе вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, ризику переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, а також особливо великий розмір особливо небезпечного наркотичного засобу.

Водночас, встановлюючи існування ризику переховуватися від суду, суд враховує особу обвинувачених, їх сімейний стан, спосіб життя, наявний у них досвід перетину кордонів та можливості працевлаштування за межами території України. Таким чином судом не встановлено наявності у обвинувачених міцних соціальних зав`язків, які б могли гарантувати неможливість переїзду обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за межі України. Наведені доводи свідчать, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 можуть безперешкодно залишити територію України, з метою ухилення від суду. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про осіб обвинувачених.

Враховуючи викладене, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з тримання під вартою або визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 194, 395, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на більш м'який - відмовити. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на більш м'який - відмовити.

Застосований до обвинувачених ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» продовжити до 17 травня 2024 р. включно.

Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1