Справа № 562/868/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ПостоєваІ ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів кримінальне провадження №0000023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів, Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 383 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 11 січня 2024 року, о 15 год. 30 хв., якому дізнавачем сектору дізнання ВП №6 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , під час прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення було роз`яснено, під підпис, зміст ст. 60 КПК України, щодо його прав як заявника згідно чинного законодавства, а також, під підпис, зміст ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинене кримінального правопорушення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді порушення встановленого законом порядку діяльності органу досудового розслідування, що забезпечують розв`язання завдань і досягнення цілей правосуддя, а також порушення гарантованих Конституцією України прав і свобод громадян, та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, за адресою: м. Здолбунів, вул. Костельна, 41, Рівненського району Рівненської області, умисно завідомо неправдиво повідомив дізнавачу сектору дізнання відділення поліції №6 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, зокрема про нанесення йому 11 січня 2024 року, приблизно о 14:30 год., ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дане повідомлення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, достовірно знаючи, що дані тілесні ушкодження ОСОБА_4 отримав внаслідок інших обставин.

21 березня 2024 року в м. Здолбунів між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_5 та прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно даної угоди, прокурор Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 383 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за частиною 1 статті 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені частиною 2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 383 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив не тяжкий злочин, а саме завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, а тому його дії кваліфікує за частиною 1 статті 383 КК України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що за місцем проживання компрометуючі матеріали відсутні, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 21 березня 2024 року в м. Здолбунів між прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 21 березня 2024 року між прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 383 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 383 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1