490/5817/23 24.05.2024
н/п 1-кп/490/425/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5817/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000493 від 07.04.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, неодружений (цивільний шлюб), має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, є волонтером Благодійної організації "Бердичівський Благодійний Фонд "Оберіг-26", раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-XII "Про право власності на окремі види майна" визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.

Крім того, підпунктами 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, бойових припасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Так, ОСОБА_3 , в порушення зазначених вимог законодавства, маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, в порушення "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992 року та Інструкції, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та часі, придбав 7,62-мм нарізний револьвер системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1 , 1944 р.в., та 14 предметів, які є бойовими припасами - 7,62-мм патронами до револьверу "Наган", тим самим вчинив незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї.

Після вказаного, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перемістив 7,62-мм нарізний револьвер системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1 , 1944 р.в., та 14 предметів, які є бойовими припасами - 7,62-мм патронами до револьверу "Наган", до приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання, де у порушення вищевказаних вимог законодавства, незаконно зберігав до 09.06.2023 року.

09.06.2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вогнепальною зброю - 7,62-мм нарізний револьвер системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1 , 1944 р.в., та 14 предметів, які є бойовими припасами - 7,62-мм патронами до револьверу "Наган".

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визнав частково та пояснив, що приблизно з березня 2022 року він є волонтером Благодійної організації "Бердичівський Благодійний Фонд "Оберіг-26". У зв`язку із початком повномасштабної збройної агресії РФ проти України, він як волонтер почав їздити у найгарячіші місця країни. Разом із ним у волонтерському русі працювали і свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. У зв`язку із важкою обстановкою в країні, він на блокпосту Калинівського кільця у бік м.Снігурівка взяв у військових тероборони пістолет та набої з метою самозахисту, при цьому ніякі документи тоді не оформлялись. Вказану зброю брав із собою лише на виїзди як волонтер. У подальшому, для реєстрації вказаної зброї та набоїв до правоохоронних органів він не звертався. Вважає, що отримані ним зброя та набої можна вважати станом крайньої необхідності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що стороною обвинувачення не було доведено, що його підзахисний зберігав зброю та набої з іншою метою, окрім як для самозахисту, захисту своїх рідних, близьких та задля відсічі збройної агресії РФ. Звернув увагу на те, що на той період часу майже у всіх, хто займався волонтерською діяльністю, була із собою зброя та документально це ніяк не оформлювалось. Також, захисник звернув увагу на постанову Верховного Суду у справі №760/6265/22 від 04.05.2023 року та вважає, що отримані обвинуваченим від військових тероборони на блокпосту зброя та набої з метою самозахисту як волонтера та відсічі збройної агресії можна вважати станом крайньої необхідності.

Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту - ОСОБА_7 суду пояснив, що приблизно з липня 2022 року він є волонтером Благодійної організації "Захист вітчизни" та майже два роки співпрацює із обвинуваченим ОСОБА_3 , який також займається волонтерською діяльністю в Благодійній організації "Оберіг-26". Вони дуже часто виїжджали на передові позиції та їздили на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Запорізький напрямок фронту та в м.Херсон. На початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України було дуже небезпечно і всім роздавали зброю для захисту територіальної цілісності України. Коли вони виїжджали на позиції як волонтери, то мали при собі зброю у зв`язку із небезпекою для свого життя. У 2022 році він декілька разів бачив зброю у ОСОБА_3 , а саме пістолет схожий на револьвер, коли вони їздили із ним як волонтери на ОСОБА_10 напрямок та на передову, де йшли бойові дії. Інколи на позиції їх супроводжують військові, а іноді просто надають їм координати і все. З приводу походження даної зброї, ОСОБА_3 йому нічого не розповідав. Він також мав при собі зброю, яку їм видавали мисливці при створенні територіальної оборони селища та яку він потім повернув тому, хто її видавав. ОСОБА_3 може охарактеризувати як дуже чуйну та доброзичливу людину, який першим прийде на допомогу та ніколи нікому не відмовить.

Допитана у судовому засіданні свідок сторони захисту - ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є волонтером та станом на сьогоднішній день співпрацює з Благодійною організацією "Оберіг-26". З ОСОБА_3 вони товаришують та співпрацюють разом близько 1,5 роки. На початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України було дуже небезпечно і всім роздавали зброю, але хто саме роздавав зброю, вже не пам`ятає. Ніяких документів з приводу видачі зброї не складалось. Раніше вони майже кожного дня виїжджали на ОСОБА_12 напрямок, при цьому ніякого захисту у них при собі не було. На початку війни у неї також була зброя, але потім вона її здала у ЗСУ. Вона знає, що у ОСОБА_3 була зброя, яку він брав із собою на виїзди як волонтер. З приводу походження даної зброї у ОСОБА_3 та її реєстрації, останній їй нічого не повідомляв. Це був звичайний пістолет, однак більш детально його описати не може.

Допитана у судовому засіданні свідок сторони захисту - ОСОБА_9 суду пояснила, що вона познайомилась із ОСОБА_3 приблизно 20 років тому, разом із яким вони є керівниками Благодійній організації "Оберіг-26", офіційно створену у квітні 2022 року. Основний фонд було створено у 2014 році в м.Бердичів, який займається волонтерською діяльністю та надає допомогу фізичним особам, військовим, переселенцям та правоохоронним органам майже по всій Україні. На початку війни військові роздавали в місті всім зброю. Зазначила, що майже у всіх волонтерів була зброя, коли вони виїжджали на "гарячі точки" з метою самооборони. У неї, як волонтера, теж була зброя - барабанний пістолет із металевим руків`ям. Вона знає, що у ОСОБА_3 також була зброя - пістолет, однак більш детально його описати не може. З приводу реєстрації даної зброї або намірів ОСОБА_3 здати її після активної фази війни, їй нічого не відомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту - ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює директором Міжнародного Благодійного Фонду "Ми Волонтери Від Народа". Вони товаришують та співпрацюють із ОСОБА_3 , який також є волонтером. Зазначив, що вони возили гуманітарну допомогу до Херсонської області, і він сам був під м.Бахмут. Під час доставляння гуманітарної допомоги вони брали із собою зброю з метою самозахисту та самооборони. З приводу того, що у ОСОБА_3 є зброя, йому відомо лише зі слів останнього. Зі слів ОСОБА_3 знає, що вказану зброю той отримав через військових. Чи була зброя у свідка ОСОБА_9 , він не бачив. У нього також була зброя - ПМ, яку він брав лише на виїзди. Потім, він повернув свою зброю військовим, у яких її брав. Чи повернув свою зброю ОСОБА_3 , він не знає.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06.04.2023 року, старшим слідчим відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_13 було прийнято усну заяву від громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про прийняття міри до гр. ОСОБА_15 , який за місцем свого проживання на території Центрального району м.Миколаєва незаконно зберігає вогнепальну зброю.

З рапорту старшого оперуповноваженого СКП відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_16 вбачається, що 05.04.2023 року надійшла заява від гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що громадянин ОСОБА_17 за місцем свого мешкання на території Центрального району м.Миколаєва зберігає незаконно зброю. У зв`язку з тим, що в діях вищевказаної особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, просить надати дозвіл на реєстрацію даної інформації до ІТС ІПНП ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області для подальшого внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з метою проведення подальших слідчих (розшукових) дій, направлених на розкриття даного кримінального правопорушення.

З рапорту старшого інспектора чергового відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_18 від 06.04.2023 року вбачається, що 06.04.2023 року було отримано рапорт о/у СКП ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_16 та зареєстровано ЄО за №4777 від 06.04.2024 року, як: "виявлення б/п, зброї".

06.04.2023 року о 23:54:58 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень. 07.04.2023 року зареєстровано кримінальне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000493 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Орган досудового розслідування: відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області.

З відповіді начальника СКОЗ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_19 від 26.05.2023 року за №9475/50-23 встановлено, що згідно бази даних ІПНП "Зареєстрована зброя" ГУ НП в Миколаївській області гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є власником зброї.

З протоколу обшуку від 09.06.2023 року, проведеного слідчим СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_20 , який зафіксовано на флеш-накопичувачі, доданому до протоколу, вбачається, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.06.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення обшуку, який проводився за участю підозрюваного ОСОБА_3 , останній добровільно видав пістолет барабанного типу ззовні схожий на "Наган" та 14 набоїв з маркуванням 38:52. Вказаний пістолет має маркування "ПЛ нерозбірливий знак НОМЕР_2 нерозбірливий знак" та "1914 г.", який вилучено та поміщено до спецпакету WAR 1339401.

Відносно протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку, зауважень та доповнень від учасників його проведення не надходило.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.06.2023 року, який складено з 10:05 години по 10:30 годину, слідчий СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_21 , на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України здійснив затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. ОСОБА_3 затриманий слідчим 09.06.2023 року о 07:32 годині за адресою: АДРЕСА_1 . Процесуальне оформлення затримання відбувалось за участю захисника - адвоката ОСОБА_22 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №521 від 31.01.2009 року. Будь яких зауважень чи доповнень до протоколу не надходило.

Згідно висновку експерта від 09.06.2023 року №СЕ-19/115-23/8140-БЛ, 1 (один) предмет, із числа наданих на експертизу, є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю - 7,62-мм нарізним револьвером системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1 , 1944 р.в.. Наданий нa експертизу револьвер виготовлений промисловим способом, ознак поломки, переробки чи внесення змін в конструкції досліджуваного револьверу не виявлено. Наданий на експертизу револьвер - придатний для стрільби. 14 (чотирнадцять) предметів, із числа наданих на експертизу, є боєприпасами - 7,62-мм патронами до револьверу "Наган". Патрони виготовлені промисловим способом. 14 (чотирнадцять) патронів придатні для стрільби, в тому числі із наданого на експертизу 7,62-мм нарізного револьверу системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1, 1944 р.в..

Постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_21 , вогнепальну зброю - 7,62 мм нарізний револьвер системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1 , 1944 р.в. та 10 предметів, які є бойовими приписами - 7,62-мм патронами до револьверу "Наган", які поміщено до сейф пакету № WAR 1339401, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дані докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлені подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України, що підлягають доказуванню, та вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України. Жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту, з огляду на що, суд приймає їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення по справі, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності "поза розумним сумнівом" (ст.17 КПК України) та підтверджуються поясненнями самого обвинуваченого, який підтвердив факт зберігання ним вогнепальної зброї та набоїв без подальшої реєстрації за місцем свого проживання, а також дослідженими письмовими матеріалами кримінального провадження.

Додатково вказаний факт підтверджується і показами допитаних в судовому засіданні свідків сторони захисту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , які підтвердили, що у обвинуваченого ОСОБА_3 була в наявності вогнепальна зброя.

Суд не приймає до уваги твердження зазначених свідків в частині того, що всі волонтери мали (-ють) вогнепальну зброю, оскільки такі твердження не спростовують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та не доводять, що обвинувачений ОСОБА_3 набув та зберігав вказану вище зброю на підставі та у спосіб передбачений Законом.

Посилання сторони захисту на постанову Верховного Суду у справі №760/6265/22, де зазначено, що відповідно до ч.1 ст.39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності, не підтверджено жодними доказами, які б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані крайньої необхідності.

Додатково слід зазначити, що стан крайньої необхідності виникає за наявності відповідної підстави, яка характеризується двома елементами: 1) небезпекою, що безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам особи, суспільства або держави, і 2) обстановкою, що свідчить про неможливість усунення цієї небезпеки іншими засобами, крім заподіяння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам. Наявності однієї лише небезпеки ще недостатньо для виникнення стану крайньої необхідності. Цей стан тому і визнається станом крайньої необхідності, що викликається такою обстановкою, за якої особа вимушена вдатися до заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам як до останнього, крайнього засобу усунення небезпеки, що загрожує.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 є волонтером та здійснює волонтерську діяльність.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про волонтерську діяльність" передбачено, що волонтерська діяльність - добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги.

Таким чином, твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , що останній діяв в стані крайньої необхідності є безпідставним та необґрунтованим, оскільки обвинувачений мав реальну можливість здійснювати свою діяльність в обстановці (через військових, без особистого виїзду на лінію бойового зіткнення, без відвідування зони бойових дій, тощо), за якої він не був вимушеним вдаватися до заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам, що виключає стан крайньої необхідності.

Тобто, в судовому засіданні не встановлено і стороною захисту не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_3 діяв в обстановці, що свідчить про неможливість усунення цієї небезпеки іншими засобами, крім заподіяння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам.

З огляду на що, посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані крайньої необхідності не підтверджено належними і допустимими доказами.

Суд вважає, що твердження сторони захисту про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 не створюють складу кримінального правопорушення, оскільки останній діяв у стані крайньої необхідності, є лише способом захисту обвинуваченого і його намаганням спростувати докази, які проведені за його участю або об`єктивно вказують на вчинення ним злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Визначальною ознакою при кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, є предмет: 1) вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської); 2) бойові припаси; 3) вибухові речовини; 4) вибухові пристрої.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, полягає в носінні, зберіганні, придбанні, передачі чи збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Злочин наявний лише за умови, що зазначені дії вчиняються без передбаченого законом дозволу, тобто є незаконними.

Незаконне зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв - це умисні дії, що полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу чи із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що перебуває не при особі, а в обраному нею місці.

Незаконне придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв - це умисні дії, пов`язані з їх набуттям (окрім викрадення, привласнення, вимагання чи заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) усупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунка, на відшкодування боргу тощо.

Бойовими припасами визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху (п.5 постанови ПВСУ "Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами").

Злочин є закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених вище дій (формальний склад).

Суб`єкт злочину - загальний, тобто фізична осудна особа, котра досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Згідно постанови Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17 червня 1992 року №2471-XII у додатку №1 п.1 вказано, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, холощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" від 07.03.2022 року, у період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України. Цивільні особи зобов`язані здати отриману ними вогнепальну зброю і невикористані боєприпаси до неї до органів Національної поліції України не пізніше 10 днів після припинення або скасування дії воєнного стану в Україні.

Разом з тим, на переконання суду, положення ст.3 вказаного Закону не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки під час судового розгляду не було встановлено, що ОСОБА_3 брав участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації. Крім цього, у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що жодного разу зброю не використав.

Крім цього, згідно п.п.3, 4, 6 Порядку видачі вогнепальної зброї і боєприпасів до неї цивільним особам, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, затвердженого наказом МВС 07.03.2022 року №175, рішення про видачу зброї і боєприпасів до неї приймаються керівниками уповноважених органів в адміністративно-територіальних одиницях територій, на яких оголошено воєнний стан, або особами, уповноваженими такими керівниками органів (далі - уповноважені особи). Видача вогнепальної зброї і боєприпасів до неї здійснюється на підставі особисто поданої цивільною особою до уповноваженого органу письмової заяви про участь у відсічі збройної агресії та видачу вогнепальної зброї та/або боєприпасів до неї (далі - заява) за наявності документу, що посвідчує особу, визначеного частиною першою статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або паспортного документу іноземця (далі - документ, що посвідчує особу). Цивільній особі, яка отримала вогнепальну зброю та/або боєприпаси до неї, видається довідка за формою, наведеною в Додатку до цього Порядку, в якій зазначаються дані про дату і місце видачі вогнепальної зброї, дані про особу, яка її отримала, вид (назва, модель) вогнепальної зброї, її ідентифікаційні номери, уповноважений орган, який видав вогнепальну зброю і боєприпаси до неї.

Однак, жодних доказів на дотримання вимог вказаного порядку щодо отримання зброї та боєприпасів обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не надали.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він в силу ст.89 КК України є раніше не судимим, неодружений (цивільний шлюб), має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, є волонтером Благодійної організації "Бердичівський Благодійний Фонд "Оберіг-26", має ряд подяк, почесних грамот та нагород за надану допомогу та підтримку під час воєнного стану, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, лікувався стаціонарно в наркологічному відділенні у 2013 році з діагнозом: "Синдром залежності від опіоїдів. Стан відміни без ускладнень", а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Центральним районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, за результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб є середнім. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_3 є можливим без ізоляції від суспільства, тому з метою його виправлення у майбутньому доцільно застосовувати покарання альтернативне позбавленню волі.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, а також з урахуванням позиції сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченого положення ст.75 КК України, суд приходить до висновку, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості, і мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому та забезпечує баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 09.06.2023 №СЕ-19/115-23/8140-БЛ) в сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн 00 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.06.2023 року відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 09.08.2023 року включно та із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 , у вигляді домашнього арешту - вважати таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було обрано.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього з 09.06.2023 року по 11.06.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 09.06.2023 №СЕ-19/115-23/8140-БЛ) в сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн 00 к..

Речові докази:

- вогнепальна зброя - 7,62 мм нарізний револьвер системи "Наган", зразка 1895 року, серія/№ НОМЕР_1, 1944 р.в. та 10 предметів, які є бойовими приписами - 7,62-мм патронами до револьверу "Наган", які поміщено до спец. пакету № WAR 1339401 та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області - знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1