Єдиний унікальний номер 205/2286/22
1-кп/205/174/24
Справа №205/2286/22
Провадження № 1-кп/205/174/24
У Х В А Л А

06 березня 2024 року колегія суддів Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2024 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 березня 2024 року, включно.

В судовому засіданні, з посиланням на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили змінити на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 02 травня 2024 року, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки України та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, а також з урахуванням тієї обставини, що обвинувачений не має реєстрації в м.Дніпро, оскільки зареєстрований в м.Лиман Донецької області, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те що він, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, в тому числі шляхом перетину кордону України в місцях, які не підконтрольні українській владі та вчиняти нові злочини.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги також інші фактори, такі як вік, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений та дітей не має, а також його характеристики, що обумовлюють наявність ризиків того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджати провадженню іншим чином.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для тримання обвинуваченого під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що відповідно до вимог ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176, 177, 178, 331 ч.3 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, а саме: до 02 травня 2024 року, включно.

Копію ухвали направити начальнику Дніпровської установи виконання покарань №4.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно: суддя

секретар