Справа №135/1018/23
Провадження №1-кп/135/23/24
ВИРОК

іменем України

07.03.2024 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 18 липня 2023 року, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, українця, громадянина України, пенсіонера за віком, одруженого, маючого загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2023 року близько 20-00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території міського автовокзалу в м. Ладижин, Гайсинського району, Вінницької області по вул. Процишина, буд. 10-а, взявши у праву руку перцевий газовий балон марки «Кобра», натиснув на нього, здійснив його розпилення в обличчя ОСОБА_5 . Після чого, продовжуючи свій кримінальний-протиправний умисел, правою взутою ногою наніс декілька ударів по лівій нозі потерпілого, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку слизової обох очей та синця лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичного експерта №80 від 19 липня 2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково, а саме не заперечував, що розпилив газовий балончик в обличчя та наніс удар по нозі потерпілому ОСОБА_5 , але зазначив, що діяв з метою самозахисту. По суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що він підробляє перевозками своїм автомобілем пасажирів. На автовокзалі в м. Ладижин стоїть дві групи таксі, між якими тривалий час існує конкуренція. У кожної групи таксі на автовокзалі є постійне місце стоянки. Він з іншими таксистами стоять на своєму місці та нікому не створюють ніяких аварійних ситуацій. У потерпілого ОСОБА_5 та інших таксистів з його групи також є своє місце стоянки, проте вони не дотримуються свого місця, переїжджають на другу сторону та становляться на місце стоянки автобуса, чим створюють небезпеку пішоходів. П`ять років він боровся іншою групою таксистів за те, щоб вони стояли на закріплених на ними місцях. Але їм не сподобалося, що він їм постійно робить зауваження, за що вони створили йому неможливі умови роботи, вивертали дзеркала на автомобілі, били його ногами, погрожували розправою, найняли хлопців, які йому вибили зуби. 15 липня 2023 року конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 почався з того, що він в черговий раз поставив автомобіль не на своє місце, а став перед ним. Він вдвох з водієм на ім`я ОСОБА_7 стали напроти нього і люди, які йдуть вже до нього не доходять. Він побачив знайому людину із с. Лукашівка, яку він вже підвозив, але ОСОБА_5 його перехопив і ця людина сіла до нього. Він не виходив з автомобіля, не пред`являв ОСОБА_5 ніяких претензій, не влаштовував ніяких конфліктів, а поїхав по своїх справах. В цей період йому зателефонували знайомі хлопці та сказали, щоб він готувався до розборок. Коли він повернувся назад, побачив автомобіль ОСОБА_5 , який в вже стояв на своєму місці. ОСОБА_6 під`їхав та став на своє місце. ОСОБА_5 сидів разом з ОСОБА_11. Від місця, де знаходився ОСОБА_5 до місця, де стояв його автомобіль можна пройти по тротуару, але він не пішов до свого автомобіля, а обійшов автомобіль ОСОБА_11 та направився до нього. Припускаючи, що ОСОБА_5 йшов в його бік на розборки, він вийшов зі свого автомобіля і пішов назустріч ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_5 рухався до його автомобіля, він не вчиняв ніяких неправомірних дій, в руках у нього нічого не було. Або ОСОБА_11, або ОСОБА_5 , точно він не пам`ятає, сказав: «Що ти там хотів?». Побоюючись за своє здоров`я, він бризнув балончиком в обличчя ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 ногою вдарив його по гомілки, а потім ногою вдарив його по його руці та вибив газовий балончик. Після того, як він бризнув ОСОБА_5 балончиком в обличчя, а ОСОБА_5 вдарив його ногою, він машинально відбився ногою. Після цього, він підняв балончик та пішов до свого автомобіля, ОСОБА_5 він не наздоганяв, та ногами його не бив. Також пояснив, що раніше ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не наносив, його автомобілю пошкоджень не наносив, він тільки морально його ображав. До потерпілого застосував газовий балончик для самооборони, який він придбав два роки назад у рибальському магазині «Поплавок». Він не попереджав потерпілого перед застосуванням газового балончику. Газовий балончик він викинув у сміття. Цивільний позов ОСОБА_5 не визнає у повному обсязі.

Провівши судове слідство в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, дослідивши докази, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю зібраних доказів, які досліджені та перевірені в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що був знайомий з ОСОБА_6 . Разом на автовокзалі таксують. Він постійно не таксує, але коли його просять іноді підміняє когось з водіїв. На автовокзалі між таксистами немає спору хто забирає пасажира, є черга, згідно якої вони забирають пасажирів. Майже всі дотримуються правил черги. Конфлікт між ним та ОСОБА_6 виник 15 липня 2023 року. До цього інциденту між ними конфлікту і неприязних стосунків не було. В цей день на території вокзалу, він стояв на автомобілі «Kia Pikanto». Побачивши знайомого, він покликав його, після чого цей знайомий сів до нього в автомобіль і він підвіз його. На своєму автомобілі він стояв передом до автовокзалом. В цей час, ОСОБА_6 загородив йому виїзд. ОСОБА_6 трошки щось обурювався не знає до кого та у зв`язку з чим. Він спитав у Володі, прізвища якого він не пам`ятає, чи зможе він виїхати, оскільки йому перешкоджав бордюр. ОСОБА_7 допоміг йому виїхати, після чого він відвіз свого знайомого. Приблизно через чотири години він приїхав на автовокзал і став зі сторони дороги вул. П.Кравчика, в районі туалету та пішов спілкуватися з іншими водіями, в тому числі з ОСОБА_11 . Через деякий час на автовокзал заїхав ОСОБА_6 . Не бажаючи конфлікту з ОСОБА_6 , він почав йти до свого автомобіля. В цей час ОСОБА_6 заїжджаючи, опустив в автомобілі скло та крикнув йому: «Куди тікаєш?! Йди сюди! Я тебе зараз навчу, як треба жити, працювати!». Після цього він розвернувся та пішов в бік ОСОБА_6 для розмови, нічого не підозрюючи. При цьому ніяких протиправних дій відносно ОСОБА_6 він не вчиняв. Коли він підійшов до ОСОБА_6 приблизно за метр, то побачив, як ОСОБА_6 достав руку зі спини з балончиком, та без будь-яких попереджень розпилив балончик йому в обличчя. Далі він ногою вибив у ОСОБА_6 балончик, але забрати його не зміг. Після розпилення балончика ОСОБА_6 наніс йому своєю ногою декілька ударів по лівій нозі. При цьому інциденті був присутній свідок ОСОБА_11 . Після цього, він пішов до свого автомобіля, щоб промити собі очі, бо очі, обличчя та руки дуже сильно пекли. ОСОБА_11 приніс йому воду і допомагав промивати очі. Потім він викликав поліцію. Приїхали працівники поліції, відібрали у нього показання та забрали ОСОБА_6 у відділення поліції. Після цього він звернувся до швидкої допомоги. Цивільний позов він підтримує в повному обсязі. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_14 він зазнав моральної шкоди, оскільки він не міг нормально спати, у нього все пекло, він вимушений був звертатися за медичною допомогою; крім того, він пережив приниження, оскільки це відбувалося на очах багатьох людей. Після опіку очей у нього погіршився зір та він став ходити в окулярах. Лікар йому сказав, що на очах треба робити операцію, але на це у нього не має коштів.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 він особисто знайомий, як з жителями м. Ладижин. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 своїми власними транспортними засобами здійснюють перевезення пасажирів. В липні 2023 року, у вечері приблизно о 20-00 год. він приїхав на своєму автомобілі на території центрального автовокзалу в м. Ладижин та припаркував автомобіль на стоянці, яка розташована між автовокзалом та туалетом, де чекав на свою жінку. Зліва він почув крики та повернувши голову він побачив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 борються між собою. Потім побачив, як ОСОБА_5 закриваючи свої очі, пішов до своєї машини, яка знаходилася близько 5-6 метрів від його автомобіля. Він спитав у ОСОБА_5 : «Що сталося?», на що той сказав, що ОСОБА_6 бризнув йому в очі балончиком. ОСОБА_11 приніс воду та допомагав ОСОБА_5 промити очі. Після цього ОСОБА_5 викликав поліцію. Він не бачив у руках ОСОБА_6 балончика та він не бачив як той бризкав балончиком в обличчя ОСОБА_16 . Йому відомо, що причиною цього конфлікту між ними відбувся із-за того, що вони не поділили пасажира;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 15 липня 2023 року приблизно о 20-00 год. він, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 працювали в одній зміні у службі таксі. Він з ОСОБА_6 працює в одному таксі, а ОСОБА_5 у другому. Після чергового замовлення він повернувся на автовокзал, де побачив на лавці ОСОБА_5 . Він поставив свій автомобіль та сів поспілкуватися з ОСОБА_5 . Через деякий час на територію автовокзалу на автомобілі заїхав ОСОБА_6 . Побачивши його ОСОБА_5 одразу пішов до свого автомобіля, а ОСОБА_6 поставивши свій автомобіль, одразу почав кликати ОСОБА_5 . На той момент йому не було відомо з якої причини ОСОБА_6 кликав ОСОБА_5 . Він побачив, що ОСОБА_6 взяв з автомобіля, в районі автомобільної двері з лівої сторони газовий балончик і тримаючи його в руках., пішов назустріч ОСОБА_5 . Він подумав, що ОСОБА_6 взяв газовий балончик просто полякати ОСОБА_5 . Він не може стверджувати, чи був даний балончик зі сльозоточивою речовиною, чи з якоюсь іншою, лише бачив, що на балончику була намальована кобра. Коли ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підійшли один до одного на відстань приблизно півметра, останній, не попереджаючи про застосування газового балону, бризнув ОСОБА_5 балончиком в обличчя. Після чого, ОСОБА_5 прикрив своє обличчя руками, почав відмахуватися ногами, а ОСОБА_6 також, та між ними почалася потасовка. Вони наносили удари ногами один одному у нижні частини тіла. До застосування ОСОБА_6 газового балону, він не бачив, щоб ОСОБА_5 намагався нанести йому будь-які тілесні ушкодження, не бачив погроз життю та здоров`ю ОСОБА_6 . Між ними була коротка розмова, ініційована ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_6 бризнув ОСОБА_5 в обличчя газовим балончиком, у ОСОБА_5 почервоніло обличчя, з очей почали текти сльози, він не міг відкрити очі. Він з іншим водієм почали допомагати ОСОБА_5 промивати водою очі, надали вологі серветки. ОСОБА_6 в цей час пішов до автомобіля і сидів у ньому.

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що 15 липня 2023 року, десь приблизно на початку 21-00 год. він сидів в автомобілі, який був припаркований під деревами на території центрального автовокзалу в м. Ладижин, та чекав на автобус з передачею з м. Києва. Він дивився телефон та почув крики, побачив, що ОСОБА_15 виходить із машини та кричить. Він вийшов зі свого автомобіля та побачив, як ОСОБА_5 підійшов до свого автомобіля та тре очі. Він спитав у ОСОБА_5 «Що сталося?», на що той відповів, що ОСОБА_6 бризнув йому в обличчя балончиком. Як відбувалися ці події та моменту коли ОСОБА_6 розпилював балончик він не бачив. Він бачив лише наслідки даного конфлікту. Бачив, що у ОСОБА_5 були червоні очі, з них текли сльози та він був у шоковому стані, у нього трусилися руки. Інших тілесних ушкоджень на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він не бачив. Зі слів ОСОБА_5 йому відомо, що причиною конфлікту з ОСОБА_6 був пасажир. Деталі цього конфлікту йому не відомі;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що він приймав участь у слідчих діях під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 у якості понятого, який проводився на автовокзалі. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 показав, що він стояв до нього почав лізти потерпілий. Він запшикав його балончиком та один раз наніс удар ногою. Зараз він не пам`ятає, якою ногою ОСОБА_6 наніс удари та куди саме. Куди дівся балончик ОСОБА_6 не повідомляв. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 добровільно надавав пояснення та нього ніхто не тиснув, він добровільно все розповідав та свою вину визнавав. Після закінчення даної слідчої дії складався протокол у якому він ставив свій підпис;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що він приймав участь у слідчих діях під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 у якості понятого. Слідчий експеримент проводився на автовокзалі, на стоянці для таксі, яка знаходиться навпроти аптеки. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 розповідав, що він з кимось щось не поділили, сперечалися та він застосував газовий балончик. З ким сперечався ОСОБА_6 він не пам`ятає. Начебто ОСОБА_6 показував, як він наносив удар ногою. ОСОБА_6 не тільки надавав пояснення, але й показував, які саме там були дії з його боку та з боку інших осіб. Зараз він не пам`ятає деталі слідчого експерименту. Начебто ОСОБА_6 розповідав, що до нього залізли в машину, був якийсь конфлікт і він думав, що йому дадуть по лицю, тому він взяв балончик і бризнув в очі. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 добровільно визнавав свою вину, каявся та розповідав обставини події. Після закінчення даної слідчої дії складався протокол у якому він та інший понятий поставили свої підписи. Учасник слідчого експерименту зауваження на протокол проведення даної слідчої дії не висловлювали;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він приймав участь у слідчих діях під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у якості понятого. Під час проведення слідчого експерименту були присутні працівники поліції, застосовувався відеозапис. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 розповідав, що перед цим був якийсь інцидент з обвинуваченим. Після якого ОСОБА_5 поїхав, а потім приїхав на стоянку перед автовокзалом, вийшов з автомобіля, а ОСОБА_6 окликнув його, а коли ОСОБА_5 підійшов, ОСОБА_6 розпилив йому в обличчя газовий балончик. ОСОБА_5 закрив очі та ногою вибив у нього з рук балончик. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_5 повідомляв про нанесення інших тілесних ушкоджень. Після закінчення даної слідчої дії був складений протокол, у якому він ставив свій підпис, зауважень до протоколу у нього не було. Зміст протоколу відповідав тому, що пояснював ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що він приймав участь у слідчих діях під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 у якості понятого. Слідчий експеримент проводився на автовокзалі. Що саме пояснював та показував ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту він не пам`ятає, оскільки вже пройшло багато часу. По закінченню даної слідчої дії складався протокол, який він прочитав та підписав.

Стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_6 суду надані наступні докази, оголошені і досліджені в судовому засіданні:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 18 липня 2023 року за ч.1 ст.125 КК України (а.с.155-156);

- рапорт помічника чергового ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 від 17 липня 2023 року, зареєстрований в ЄО за №1672 від 17 липня 2023 року, згідно якого 17 липня 2023 року о 15-48 год. до ВП надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 15 липня 2023 року близько 20-00 год., перебуваючи в м. Ладижин по вул. Процишина, на території автовокзалу у нього стався конфлікт із гр. ОСОБА_6 , в ході якого зі слів заявника останній заприскав йому очі з балончика (а.с.157);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 липня 2023 року від потерпілого ОСОБА_5 , зареєстрований в ЄО за №1672 від 17 липня 2023 року (а.с.158);

- протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин від 01 серпня 2023 року, з додатком до нього - носієм інформації DVD-R диском, згідно якого дізнавачем СД ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_27 , за участю директора КП «Ладижинський ККП» ОСОБА_28 , в КП «Ладижинський ККП, вилучено відеозапис з камер відеоспостереження 104 R131, камера R45 226, який записано на цифровий носій компакт-диск DVD-R 16 Х 4,7 GB (а.с.159, 160, 189);

- постанова про визнання та приєднання речових доказів від 01 серпня 2023 року (т.2 а.с.43, 51), якою в якості речового доказу у кримінальному провадженні долучено відеозапис за 15 липня 2023 року з камер відеоспостереження 104 R131 та R45 226, який вилучено та записано на цифровий носій компакт-диск DVD-R 16Х 4,7 GB 120 MIN (а.с.161);

- протокол огляду документа від 01 серпня 2023 року із ілюстраційними фототаблицями (а.с.162-168), згідно якого дізнавачем проведений огляд файлів, що містяться на диску DVD-R, в ході якого було встановлено, що на диску знаходиться папка «4630-4800», в якій знаходиться чотири відео файли. При огляді відео файлу 45_R_226_NVR_NVR_4630_4758_762854, встановлено, що на ньому зафіксовано відрізок дороги по вул. Процишина, м. Ладижин та площу перед автостанцією «Ладижин». О 20:46:45 на площу перед автостанцією заїжджає автомобіль жовтого кольору та паркується з лівої сторони площі, о 20:47:18 з автомобіля виходить чоловік вдягнутий в синю футболку, в цей же час до нього підходить чоловік вдягнутий у бордову футболку. О 20:47:19 чоловік вдягнутий в синю футболку бризкає невідомою речовиною в бік чоловіка в бордовій футболці, а він в свою чергу наносить удар ногою, після чого зав`язується бійка. О 20:47:46 чоловік в синій футболці повертається до автомобіля. При огляді відео файлу 104_R_131_NVR_4629_4759_762855, встановлено, що на ньому зафіксовано площу перед автостанцією «Ладижин». О 19:44:45 на площу перед автостанцією заїжджає автомобіль жовтого кольору, та паркується з лівої сторони площі. О 19:45:18 з автомобіля виходить чоловік вдягнутий в синю футболку, в цей же час до нього підходить чоловік вдягнутий у бордову футболку. О 19:45:19 чоловік вдягнутий в синю футболку бризкає невідомою речовиною в бік чоловіка в бордовій футболці, а він в свою чергу наносить удар ногою, після чого зав`язується бійка. О 19:45:46 чоловік в синій футболці повертається до автомобіля. При огляді відео встановлено, місце, час та дії осіб які знаходились на автовокзалі «Ладижин». Розбіжність в часі відео файлів пояснюється тим, що на відеокамері 104_R_131 час відстає на 1 год. 2 хв.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 серпня 2023 року за участю потерпілого ОСОБА_5 з додатком DVD-R диском з відеозаписом слідчої дії (а.с.169-170, 171,191), згідно якого ОСОБА_5 на місці події, а саме на території центрального автовокзалу в м. Ладижин, Гайсинського району, Вінницької області по вул. Процишина, 10-а, в присутності понятих пояснив, що 15 липня 2023 року о 20:00 год., він перебував у власних справах біля автовокзалу. В цей час туди під`їхав його знайомий ОСОБА_6 та покликав його підійти з погрозами до нього, що він його навчить жити. Підійшовши на відстань 1 метру, ОСОБА_6 із-за спини дістав перцевий балончик та без попередження бризнув йому у обличчя. Після чого, він намагався другий раз приснути йому у обличчя однак, він почав вибивати руками та ногами у ОСОБА_6 з рук балончик, оскільки втратив можливість нормально бачити, у нього сильно пекли очі, обличчя та почалась сльозотеча від опіків. Після цього, він почав йти до свого автомобіля, а ОСОБА_6 його наздоганяв та бив ногами. Під час сутички він ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не спричиняв, в попереджав його неправомірні дії. Він ніколи честь та гідність ОСОБА_6 не ображав та конфлікту з ним не мав;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31 липня 2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 з додатком DVD-R диском з відеозаписом слідчої дії (а.с.173-174, 175, 191), згідно якого ОСОБА_6 на місці події, а саме на території центрального автовокзалу в м. Ладижин, Гайсинського району, Вінницької області по вул. Процишина, 10-а , в присутності понятих пояснив, що між ним та ОСОБА_5 стався конфлікт. У вечірню пору доби, повернувшись на своє місце, де стояв, він помітив, що на лавці сидить ОСОБА_5 , який побачивши його запитав ОСОБА_6 : «Що ти там хотів говорити?». В цей час, ОСОБА_5 почав обходити автомобіль та виражатись нецензурною лайкою у його бік, та йти на нього. ОСОБА_6 взявши перцевий газ, попередив ОСОБА_5 про застосування. Однак, ОСОБА_5 продовжував йти на нього, і він застосувавши газ, спрямував та розпилив у обличчя ОСОБА_5 . Після цього, між ними розпочалася штовханина і він правою ногою наніс один удар в область лівої ноги ОСОБА_5 , після чого вони розійшлись по своїх автомобілям;

- висновок експерта №80 від 19 липня 2023 року (а.с.187), згідно якого у ОСОБА_5 виявлено синець в ділянці лівої гомілки, також згідно довідки з відділення експертної медичної допомоги - 15 липня 2023 року виставлений діагноз: хімічний опік очей. Тілесні ушкодження які мали місце у ОСОБА_5 у вигляді хімічного опіку слизової обох очей, синця лівої гомілки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Синець утворився від дії твердого тупого предмету; хімічний опік слизової очей міг утворитися внаслідок якогось подразнюючого засобу, можливо при застосуванні газового балончика. Дані травми могли утворитися 15 липня 2023 року.

Оцінюючи докази по справі, суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що він розпилив газовий балончик в обличчя та наніс удар по нозі потерпілому ОСОБА_5 з метою самозахисту, жодними матеріалами справи не підтверджуються, а позицію обвинуваченого щодо часткового визнання своєї винуватості суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та свідчить про намір уникнути несприятливих для себе правових наслідків.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування проти потерпілого газового балону з метою самооборони, на думку суду є суб`єктивним сприйняттям обвинуваченого, надуманим та безпідставним, оскільки спростовується показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , які не вказували про вчинення потерпілим будь-яких реальних дій, які б свідчили про ймовірне застосування ним насильства або погроз до обвинуваченого з боку потерпілого. Тобто, судом в даній ситуації не встановлено наявність загрози для життя чи здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , а отже підстав для здійснення ним самозахисту у такий спосіб.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.94 КПК України, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібрані стороною обвинувачення і досліджені в судовому засіданні докази, а саме: показання обвинуваченого ОСОБА_6 , показання потерпілого ОСОБА_5 , показання свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , протоколи слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_5 , показання інших свідків, висновок судово-медичної експертизи щодо наявності у потерпілого ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, відеозаписи з камер відеоспостереження,«поза розумним сумнівом» підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд керується вимогами статей 65-67 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями) і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання суд приймає до уваги конкретні обставини скоєного, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно вимог ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, характер і ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером за віком. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, обставини скоєного, особу обвинуваченого, а також виходячи з того, що покарання є не тільки карою за вчинений злочин, а має на меті виправлення обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу, який на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За п.7 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

По кримінальному провадженню цивільним позивачем ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди (а.с.10-17), який неодноразово змінювався (а.с.49, 83-85, 106-108, 130-132, 146-148). Вказаний цивільний позов обвинувачений ОСОБА_6 не визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В позовній заяві зазначено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 , який розпилив перцевий газовий балон в обличчя та взутою ногою наніс удари по нозі потерпілого, у останнього мають місце тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівої гомілки, а також хімічний опік слизової обох очей, у зв`язку з чим він вимушений був 26.07.2023 року звертатися за медичною допомогою та проходити обстеження у офтальмолога Медичного закладу «Центр здоров`я» ПП «Партнер СПС», вартість обстеження складає 350 грн. На придбання ліків (кератосепт, парин, оптикс преміум) за призначенням лікаря офтальмолога ним було витрачено 1257,40 грн.

У заяві про збільшення позову (а.с.83-85) позивач зазначив, що 12.09.2023 року у зв`язку з погіршенням стану зору він повторно звернувся за консультацією до лікаря офтальмолога, згідно висновку якого у позивача виявлено: змішаний астигматизм лівого ока. Пресбіопія. Деструкція скловидного тіла лівого ока. Наслідки хімічного опіку лівого ока. Початкова катаракта обох очей. Вартість консультації лікаря офтальмолога склала 300 грн. Крім того, лікар офтальмолог виписала йому окуляри, вартість яких склала 1770 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження суми понесеної потерпілим матеріальної шкоди надано квитанцію ПП «Партнер СПС» від 26.07.2023 року про сплату вартості первинного огляду в Медичному закладі «Центр здоров`я» на суму 350 грн.; фіскальний чек від 15.07.2023 року про придбання Окомістин каплі на суму 117,50 грн., фіскальні чеки від 26.07.2023 року про придбання Кератосепт краплі, Оптікс преміум на суму 695 грн., Парин мазь на суму 444,90 грн., квитанцію ПП «Партнер СПС» від 26.07.2023 року про сплату вартості повторного огляду в Медичному закладі «Центр здоров`я» на суму 300 грн., всього на суму 1907,40 грн.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування матеріальної шкоди на суму 1907,40 грн., оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду.

Одночасно з цим, витрати понесені потерпілим ОСОБА_5 на придбання окулярів для читання на суму 1770 грн. стягненню з обвинуваченого не підлягають з огляду на таке.

Так, у потерпілого ОСОБА_5 згідно висновку експерта №80 від 19.07.2023 року, виявлений хімічний опік обох очей.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 стверджував, що наслідком хімічного опіку очей є зниження у нього зору, у зв`язку з чим лікарем офтальмологом йому були призначені, та у подальшому придбані ним окуляри, вартість яких складає 1770 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог потерпілий ОСОБА_5 надав суду Консультативний висновок офтальмолога від 12.09.2023 року, у якому лікар у висновку серед іншого зазначив - пресбіопія, тобто вікова далекозорість, що виникає в організмі на тлі фізіологічних процесів старіння.

Отже, встановлення наявності причинного зв`язку між хімічним опіком очей та подальшим зниженням гостроти зору у потерпілого ОСОБА_5 , а також визначення ступеня такого зниження зору вимагає спеціальних знань в галузі медицини, а отже можливо лише при проведенні судово-медичної експертизи.

Відповідно до вимог ст.ст. 22,26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Проте, в ході судового розгляду кримінального провадження після дослідження всіх доказів по справі, потерпілий та його представник не скористалися своїми правами, передбаченими ст.332 КПК України, не заявляли клопотання про проведення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні належними і допустимими доказами не підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між хімічним опіком очей і зниженням зору у потерпілого ОСОБА_5 , вимоги про стягнення вартості окулярів в сумі 1770 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що його побиття відбувалося в громадському місці, на очах багатьох людей він був принижений відповідачем, у зв`язку з чим він відчуває душевні страждання. З вини відповідача він втратив спокій, з вини відповідача з`явилося безсоння, змінився нормальний ритм його життя, він вимушений постійно пити заспокійливі засоби, для відновлення його стану здоров`я і поновлення душевних сил необхідний значний час. З вини відповідача у позивача погіршився зір, та йому рекомендована консультація хірурга з можливою операцією на очах. У зв`язку зі зниженням зору він вимушений ходити в окулярах, хоча є ще молодою людиною.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини вчинення кримінального проступку, надані цивільним позивачем докази в обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з наступного.

При розгляді питання щодо визначення розміру моральної шкоди, суд приймає до уваги те, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівої гомілки, а також хімічний опік слизової обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим потерпілий переніс фізичний біль, відчув стрес та приниження з боку обвинуваченого, у подальшому вимушений був звертатися за медичною допомогою до офтальмолога та вживати додаткові заходи для нормалізації свого життя.

У той же час, негативні наслідки, які зазначені в заяві про збільшення позовних вимог у вигляді зниження зору та необхідність операційного втручання внаслідок дій обвинуваченого, та необхідності тривалого поновлення втраченого здоров`я не доведені належними і допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи після звернення 15.07.2023 року потерпілого ОСОБА_5 до відділення екстреної медичної допомоги та встановлення діагнозу хімічний опік очей, подальша його госпіталізація не проводилась.

Дані про те, що у потерпілого ОСОБА_5 має місце зниження зору не може впливати на розмір завданої йому моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні не доведено причинний зв`язок між хімічними опіками очей та зниженням зору.

Суд з урахуванням сукупності наведених обставин, виходячи з принципів розумності, справедливості і виваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 5 000 гривень.

Заявлені потерпілим ОСОБА_5 до відшкодування витрати на правову допомогу не є матеріальною шкодою у розумінні ст. 127 КПК України, а відносяться до процесуальних витрат і регламентуються Главою 8 КПК.

Відповідно до вимог ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Такі витрати складаються, у тому числі, із витрат на правову допомогу (п.1 ч.1 ст. 118 КПК України).

Згідно ст.ст.26,30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (справи № 821/227/17, №726/549/19, №810/3806/18, №199/3939/18-ц, №466/9758/16-ц) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа №826/1216/16).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні ст. 91 КПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі №607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу , а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

Пред`являючи цивільний позов, потерпілий ОСОБА_5 заявив вимогу про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь витрат на правову допомогу на загальну суму 23 000 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги представника, суду надані наступні докази: договір від 24 липня 2023 року (а.с.24-26), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.27), ордер на надання правничої (правової) допомоги в СД ВП №3 Гайсинського РУП від 28.07.2023 року; квитанція до платіжної інструкції про переказ готівки №28 від 25.07.2023 року на суму 5000 грн. (а.с.23), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором б/н від 24.07.2023 року на суму 5000 грн. (а.а.30), акт про виконання послуг б/н від 28.07.2023 року на суму 5000 грн. (а.с.29), ордер на надання правничої (правової) допомоги в Ладижинському міському суді Вінницької області від 15.08.2023 року (а.с.48), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором б/н від 24.07.2023 року на суму 2000 грн. без підписів сторін (а.с.50); акт про виконання послуг без номеру та дати на суму 3000 грн., без підпису замовника ОСОБА_5 (а.с.51), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором б/н від 24.07.2023 року на суму 3000 грн. без підписів сторін (а.с.92); акт про виконання послуг б/н від 15 вересня 2023 року на суму 3000 грн. (а.с.93), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором б/н від 24.07.2023 року на суму 1500 грн. без підписів сторін (а.с.109); акт про виконання послуг б/н від 10 жовтня 2023 року на суму 1500 грн. (а.с.110), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором б/н від 24.07.2023 року на суму 1500 грн. без підписів сторін (а.с.134); акт прийому-передачі виконаних робіт від 30.11.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 24.07.2023 року на суму 1500 грн. (а.с.133), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором б/н від 24.07.2023 року на суму 1500 грн. (а.с.149), акт прийому-передачі виконаних робіт від 10.01.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 24.07.2023 року на суму 1500 грн. (а.с.150), квитанція до прибуткового касового ордеру №67 від 28.10.2023 року на суму 18 000 грн.

Таким чином, надані суду матеріали документально підтверджують надання правової допомоги (акти про виконання послуг і акти прийому-передачі виконаних робіт) лише на загальну суму 12500 грн.

Отже, суду не надані акти прийому-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 24.07.2023 року на суму 10 500 грн., між адвокатом і потерпілим, яким відповідно до вимог ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлюються перелік виконаних адвокатом робіт, час на їх виконання і розмір отримуваного адвокатом гонорару за надання правової допомоги клієнту, тому, виходячи з принципу належності, допустимості, достатності та достовірності доказів, суд не вбачає підстав до задоволення вимоги про стягнення судових витрат по оплаті правничої допомоги на вказану суму.

Крім того, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_4 , виходячи з обсягу та характеру доказів у справі, враховуючи, що у справі відбулося дев`ять судових засідань, загальна тривалість цих засідань складає 9 годин, суд керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , який є пенсіонером, вважає, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 8 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 1907,40 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн., судові витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн., всього - 14 907 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 40 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню: DVD-R диск з відеозаписом камер відео спостереження за 15.07.2023 із камер 104 R131 та R45 226 КП «Ладижинський КПП» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - з дня вручення копії вироку.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1