ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/734/23

Провадження № 11-кп/4820/357/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в залі суду, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року у кримінальному проваджені №0000063, внесеномудо ЄРДР 18 квітня 2023 року стосовно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Лозове Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, оператора-вогнеметника 2 відділення спеціального призначення ІІ групи спеціального призначення 11 роти спеціального призначення 4 загону спеціальних операцій, ВОС-107931Ф/540 в/ч НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і засудженого до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду 17.04.2023 року, близько 16 год. 30 хв. військовослужбовець ОСОБА_6 , який на той час не знаходився під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи на стадіоні, що по АДРЕСА_2 , в ході суперечки із малолітнім ОСОБА_8 , що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за допомогою іграшкового пістолета, який утримував у правій руці, умисно наніс останньому один удар в область лобної ділянки.

Внаслідок таких дій ОСОБА_6 малолітньому ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна в центральній лобній ділянці волосистої частини голови, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок Деражнянського районного суду від 29 лютого 2024 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України.

Свої вимоги аргументує істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні його клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст..48 КК України та мотивовано тим, що не було надано належних доказів на підтвердження зміни обстановки. Наведені захисником відомості свідчать про щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні, проте не свідчать про зміну обстановки.

Стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що з моменту вчинення кримінального проступку і до розгляду справи судом, тобто упродовж більше дев`яти місяців ОСОБА_6 ніяких кримінальних чи адміністративних правопорушень не вчиняв, є діючим військовослужбовцем, приймав участь у активних бойових діях, за місцем служби характеризується виключно позитивно, неодноразово просив вибачення у потерпілого, демонстрував щире каяття. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній, тому будь-яка матеріальна чи моральна шкода не відшкодовувалася.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник та обвинувачений підтримати апеляційні вимоги та просили вирок скасувати, провадження закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, прокурор заперечував проти апеляційних вимог захисту.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Мотиви, з яких виходив суд при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація дій та винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 стороною захисту не оспорюється.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК.

Виходячи з практики ВС, зокрема постанови Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19, провадження № 51-5089 км 19 особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі №569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

При розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції були дотримані вказані вимоги закону України про кримінальну відповідальність, з чим і погоджується колегія апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 являється військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно, приймає безпосередню участь у бойових діях, являється учасником бойових дій, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2013р.н. та 2023р.н., на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Водночас ОСОБА_6 дійсно після вчинення кримінального проступку, упродовж більше дев`яти місяців, ніяких кримінальних чи адміністративних правопорушень не вчиняв, є діючим військовослужбовцем, з 19.09.2023 приймав безпосередню участь в бойових діях, в яких зазнав поранення, неодноразово просив вибачення у потерпілого, демонстрував щире каяття.

Проте вказані обставини, наведені в апеляційній скарзі захисту, ніяким чином не свідчать про зміну обстановки, у даному випадку.

Крім того, колегія суддів не може пересвідчитися, що обстановка після вчинення злочину змінилася таким чином, що може свідчити про втрату особою суспільної небезпеки, не наведено стороною захисту даних, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального проступку, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового проступку чи правопорушення.

В той же час, дія воєнного стану навпаки вимагає більш відповідального відношення до дотримання громадського порядку, який є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та відповідно і до наслідків, які тягнуть за собою кримінальні правопорушення у воєнний час, а відповідно і відповідальності за його порушення.

Отже, всі обставини, вказані в апеляційній скарзі, на які посилається захисник, були ретельно вивчені судом та піддані аналізу при вирішенні питання про вид та міру покарання, яку слід призначити ОСОБА_6 , якому з урахуванням всіх наведених даних, - щирого каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин які б обтяжували покарання, виключно позитивних характеристик особи обвинуваченого, обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, виходячи з положень ст. 12 КК України, з урахуванням думки потерпілого, який заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд призначив йому покарання у виді штрафу у мінімальних межах, передбачених ст. 125 ч.1 КК України. Суд вважає таке покарання адекватним вчиненому проступку та встановленим даним про особу обвинуваченого, таким що відповідає положенням ст. 50,65 КК України та принципам індивідуалізації покарання, є доцільним та достатнім для попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Колегія суддів виходить того, що обставини, наведені в апеляційній скарзі захисту на підтвердження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 48 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав були предметом розгляду судом та вирішувалися ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 08.02.24 року (а/с - 94-96 т.1), якою захисту було відмовлено. Така ухвала суду стороною захисту в порядку ст.392 КПК не оскаржувалася.

За наслідками апеляційного перегляду провадження на вирок суду колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального та процесуального закону, передбачених ст. 409 КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок, апеляційна скарга захисту не містить та при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_6 , в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 рокущодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3