Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2011/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/557/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

21 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі : головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000153 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.4 ст.153, ч.3 ст.154, ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0000153 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 26.03.2024 року щодо ОСОБА_7 , яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст. 152, ч.1 ст.153, ч.4 ст.153, ч.3 ст.154, ч.4 ст.187 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією майна. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, але не довше ніж на два місяця з дня ухвалення вироку.

09 травня 2024 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і особливо тяжкого, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та наявні ризики, передбачені п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування; знищити чи переховувати речі, що мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшилися, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши прокурора ОСОБА_6 в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення вказаного клопотання, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст. 152, ч.1 ст.153, ч.4 ст.153, ч.3 ст.154, ч.4 ст.187 КК України, одне з яких є особливо тяжким (ч.4 ст.187 КК України), раніше судимий, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити чи переховувати речі, що мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування обґрунтований тяжкістю можливого покарання.

Ризик знищення чи переховування речей, що мають істотне значення для кримінального провадження, обгрунтований тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А10», яким заволодів під час вчинення розбою та який до цього часу не знайдений.

Ризик незаконного впливу на потерпілих обґрунтований тим, що обвинуваченому відомо їх місце проживання, крім того, під час вчинення злочину ОСОБА_7 погрожував потерпілим фізичною розправою та розголошенням відомостей, якщо останні повідомлять про вчинене правоохоронним органам.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтований тим, що ОСОБА_7 раніше судимий та знову обвинувачується у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 ніж тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційної скарги захисника на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 26 березня 2024 року, апеляційному суду потрібен певний час.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 липня 2024 року (включно) без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 331, 405 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 19.07.2024 року (включно).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: