Номер провадження:1-кп/521/889/24
У Х В А Л А

27 травня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000438 від 12.04.2022 24.03.2023 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

26.05.2024 року обвинуваченого ОСОБА_5 затримано у м. Одесі в порядку ст. 191 КПК України, на підставі ухвали суду від 02.05.2024 року.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, без визначення розміру застави та звернення застави, внесеної за обвинуваченого в дохід держави, обґрунтовуючи його тим, що за наявності вагомих доказів останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, при доведенні винуватості йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, крім того раніше він притягувався до кримінальної відповідальності. Також, прокурор посилався на те, що обвинувачений після звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави встановленої ухвалою суду від 21.04.2023 не виконував обов`язки, покладених на нього ухвалою суду, не з`являвся за викликами до суду, не повідомляв про поважність причин своєї неявки, у зв`язку з чим оголошувався судом у розшук; вважав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали, судом встановлено наступне.

Так, ухвалою суду від 16.06.2023 обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13.08.2023, залишено у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно інформації отриманої 03.08.2023 від ДУ «Одеській слідчий ізолятор», обвинуваченого ОСОБА_5 21.06.2023 року звільнено з-під варти, у зв`язку з внесенням застави.

Таким чином, після внесення застави та звільнення ОСОБА_5 з-під варти, відповідно ст. 182 КПК України, вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, відносно останнього діє запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений неодноразово у встановленому законом порядку викликався до суду, проте у призначені судові засідання 18.04.2024, 02.05.2024 - не з`являвся, про причини неявки - не повідомляв.

Тобто, в порушення обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, обвинувачений тривалий час в судові засідання не з`являвся, не повідомляв суд про неможливість прибути за викликом у призначений строк.

Крім того, обвинуваченим було порушено визначені ч. 5 ст. 194 КПК України та встановленні в ухвалі суду обов`язки, зокрема не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 8, 9, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, та у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд також приймає до уваги те, що ОСОБА_5 є громадянином України, неодружений, офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації та постійного місця мешкання. Зазначене свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел отримання засобів для існування та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Разом з цим, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

В свою чергу обвинувачений під час судового розгляду, зокрема після звільнення з під - варти, у зв`язку із внесенням застави, не з`являвся за викликами, не повідомляв про поважність причин своєї неявки, чим порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, встановлені ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим оголошувався судом у розшук.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

За даних обставин, суд вважає доведеними прокурором існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроб переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення і приходить до висновку про наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою. При цьому, зважаючи на викладені обставини, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не може забезпечити належну поведінку останнього та запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого, суд приймає до уваги наступне.

Так, згідно з п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений останнім, суд приходить до висновку, що заставу, яку було внесено за обвинуваченого, на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2023 в сумі 53680 гривень, слід звернути в дохід держави.

Напідставі викладеного, керуючисьст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 315, 331, 370, 372, 376, 392, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, з моменту фактичного затримання а саме з 26.05.2024 року, до 24.07.2024 року.

Заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) 00 копійок, внесену 21.06.2023 року відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/10249/23 від 21.04.2023 року, звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1