Справа №295/7723/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001328 від 01.05.2024 року на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого на посаді комплектувальника в ТОВ «РОЗЕТКА.УА», розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , достовірно знаючий що в Україні введено воєнний стан, 01.05.2024 близько 13 год. 25 хв., ОСОБА_4 перебував поблизу ломбарду «Домашній», що за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , біля якого знаходився належний останньому планшетний комп`ютер торговельної марки «Oscal» модель « Расі 10 8/128GB».

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, у період запровадженого в Україні воєнного стану керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, шляхом ривка, відкрито, з рук ОСОБА_5 вихопив планшетний комп`ютер торговельної марки «Oscal» модель « Pad 10 8/128GB» вартістю 4724 гривень 30 копійок.

В подальшому, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , відкрито, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , чим завдав останньому майнової шкоди на суму 4724 гривень 30 копійок.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.4 ст.186 КК України, а саме за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вказував, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину визнав повністю. Пояснював, що не оспорює фактичних обставин правопорушення, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснив, що 01.05.2024, перебуваючи поблизу ломбарду, що за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , у якого шляхом ривка відкрито з рук вихопив планшет. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати, всю заподіяну шкоду відшкодував.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, у порядку ст. 325 КПК України, вирішив провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України, вчинив тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро каявся, добровільно відшкодував всі завдані злочином збитки, про що наявна розписка представника потерпілого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Зважаючи на зазначені обставини, а також те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, характеризується виключно позитивно, добровільно відшкодував всі завдані збитки, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який, на переконання суду, загрози для суспільства не становить, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також беручи до уваги позицію прокурора, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України і призначення ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, та можливість застосувати ст. 75 КК Україні і звільнити від відбування остаточного покарання з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд доходить висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

З протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_4 було затримано 01.05.2024 в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.05.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту до 01.07.2024.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, ОСОБА_4 підлягає зарахуванню у строк покарання весь період попереднього ув`язнення з 01.05.2024 по 03.05.2024 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи складають 1514 грн. 56 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.05.2024 по 03.05.2024, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертиз в розмірі 1514 грн. 56 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2024, на планшет ПК Oscal Рad 10 в корпусі бірюзового кольору, з сім-карткою «Лайфселл» в картонній коробці білого кольору, скасувати.

Речові докази:

планшет ПК Oscal Рad 10 в корпусі бірюзового кольору, з сім-карткою «Лайфселл» в картонній коробці білого кольору повернути власнику ОСОБА_5 за належністю;

DVD-R диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1