Код суду 233 Справа № 233/1353/24
Вирок
Іменем України
19 березня 2024 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
03 вересня 2023 року, у денний час доби, більш точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , проходячи повз покинуту будівлю, розташовану по вул. Фізкультурній в м. Костянтинівка Донецької області (за координатами 48.5298250, 37.7185400, щоб викинути сміття, та звернув увагу на сумку біля даної будівлі. Відкривши дану сумку, виявив в ній наступні предмети: корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, який споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду; корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГ-42, який споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду; 2 засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запалами ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ - 2, які споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду; засіб підриву (засіб детонування) з електричним способом приведення в дію, дротовою котушкою з електродетонатором М4, який є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду.
Також поряд з сумкою виявив частину артилерійського пострілу калібру 57х348SR, а саме гільзу зі снарядом без підривача, яка є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду.
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вибухових речовин. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є вибуховими речовинами, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за № 622 від 21.08.1998 (зі змінами), взяв сумку, в якій знаходились: корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, який споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду; корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГ-42, який споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду; 2 засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запалами ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ -2, які споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду; засіб підриву (засіб детонування) з електричним способом приведення в дію, дротовою котушкою з електродетонатором М4, який є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду, а також частину артилерійського пострілу калібру 57х348SR, а саме гільзу зі снарядом без підривача, яка є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду, щоб перенести до місця свого проживання, тим самим здійснив незаконне придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, незаконне, без передбаченого законом дозволу носіння вибухових речовин, 03 вересня 2023 року в денний час доби, більш точної дати та часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 придбані при вищевказаних обставинах корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГ-42, 2 засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запалами ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ -2, засіб підриву (засіб детонування) з електричним способом приведення в дію, дротовою котушкою з електродетонатором М4, частину артилерійського пострілу калібру 57х348SR, а саме гільзу зі снарядом без підривача, переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , з метою протиправного, без передбаченого законом дозволу зберігання вибухових речовин, поклав корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГ-42, 2 засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запалами ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ -2, засіб підриву (засіб детонування) з електричним способом приведення в дію, дротовою котушкою з електродетонатором М4, частину артилерійського пострілу калібру 57х348SR, а саме гільзу зі снарядом без підривача, у приміщенні вітальні за місцем свого проживання, почавши незаконно, умисно зберігати вибухові речовини без передбаченого законом дозволу до моменту викриття його дій працівниками поліції.
07 лютого 2024 року в період часу з 17 год. 17 хв. по 17 год. 34 хв., під час проведеного у встановленому законом порядку огляду місця події, а саме домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області у ОСОБА_4 виявлено та вилучено в приміщенні вітальні:
-корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, який споряджено вибуховою речовиною. Корпус гранати Ф-1 відноситься до категорії вибухових речовин у вигляді конструктивно оформленого заряду;
-корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГ-42, який споряджено вибуховою речовиною. Корпус гранати РГ-42 є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду;
-2 засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запалами ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ - 2, які споряджено вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду;
-частину артилерійського пострілу калібру 57х348SR, а саме гільзу зі снарядом без підривача, яка є вибуховою речовиною;
-засіб підриву (засіб детонування) з електричним способом приведення в дію, дротовою котушкою з електродетонатором М4, який є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду.
Тим самим, придбання, носіння та зберігання ОСОБА_4 вибухових речовин здійснено без передбаченого законом дозволу та в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за № 622, відповідно до положень яких вказані вище вибухові речовини відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 04 березня 2024 року укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушенні в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у судовому провадженні, надати правдиві покази у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно з ч. 5 ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.
Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.
Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, 04 березня 2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 04 березня 2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.
Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Судом враховано, що ОСОБА_6 , критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, доцільно застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/105-24/902-ВТХ від 20.02.2024 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 березня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- сумку зеленого кольору вилучену у ОСОБА_4 передану до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 772 від 09.02.2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 34, порядковий номер 772 знищити;
- уламки корпусу гранати Ф1 (1 од.), РГ-42 (1 од.), та запалів УЗРГМ (УЗРГМ-2) (2 од.), артилерійського пострілу калібру 57х348SR (1 од.), катушки з капсулем детонатором (1 од.) передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 13 від 22.02.2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 403, порядковий номер 13 знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: