ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9205/17

Номер провадження 1-кп/495/311/2024

15 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

за №0002587 від 25 серпня 2016, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сергіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

потерпілий- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, при наступних обставинах:

25 серпня 2016 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, проходячи поруч з кафе-баром «Гібралтар», котрий розташований по вулиці Чорноморській 41, в смт.Сергіївка, міста Білгород-Дністровський, Одеської області , обвинувачений ОСОБА_3 побачив що поблизу вказаного бару знаходився потерпілий ОСОБА_6 , з яким він перебував у неприязних відносинах. На підставі зазначеної причини обвинувачений ОСОБА_3 вступив з потерпілим у конфлікт під час якого спробував нанести останньому удар, та конфлікт був зупинений відвідувачами кафе-бару, котрі стояли поруч, після чого обвинувачений ОСОБА_3 відійшовши через короткий проміжок часу повернувся тримаючи в руці ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 яким наніс йому один удар в область низу живота внаслідок чого заподіяв потерпілому проникаючу в черевну порожнину, колото-різану рану лівої клубової області з ушкодженням стінки тонкої кишки та внутрішньочеревною кровотечею яка відноситься до категорії ТЯЖКИХ по критерію небезпеки для життя, після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, а потерпілого ОСОБА_7 було доставлено до хірургічного відділення центральної районної лікарні Білгород-Дністровського району. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто , скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.121 ч.1 КК України.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, 25 серпня 2016 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, він проходив поруч з кафе-баром «Гібралтар», котрий розташований по вулиці Чорноморській 41, в смт.Сергіївка, міста Білгород-Дністровський, Одеської області та побачив що поблизу вказаного бару знаходився потерпілий ОСОБА_6 , з яким він перебував у неприязних відносинах. На підставі зазначеної причини він вступив з потерпілим у конфлікт під час якого спробував нанести останньому удар, та конфлікт був зупинений відвідувачами кафе-бару, котрі стояли поруч, після чого він, відійшовши через короткий проміжок часу повернувся тримаючи в руці ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 яким наніс йому один удар в область низу живота внаслідок чого заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з*явся, надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, небажання приймати участь у судових засіданнях та відсутності претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України ,тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно непрацевлаштований, але займається суспільно-корисною працею ,його вік та стан здоров`я , те що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів ,його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін , передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений .

Речовий доказ по справі- футболку помаранчевого кольору, яка добровільно видана потерпілим ОСОБА_6 та упакована до поліетиленового пакунку, відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 27 серпня 2016 року визнана речовим доказом по справі та здана на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- слід знищити .

Речовий доказ по справі- ніж з ручкою чорного кольору, який упакований до поліетиленового пакунку , відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 27 серпня 2016 року визнаний речовим доказом та зданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- слід знищити .

Речовий доказ по справі- DVD диск із цифоровими відео-файлами відеозаписів проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 - слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності суд вважає за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Речовий доказ по справі- футболку помаранчевого кольору, яка добровільно видана потерпілим ОСОБА_6 та упакована до поліетиленового пакунку, відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 27 серпня 2016 року визнана речовим доказом по справі та здана на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- знищити .

Речовий доказ по справі- ніж з ручкою чорного кольору, який упакований до поліетиленового пакунку , відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 27 серпня 2016 року визнаний речовим доказом та зданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- знищити.

Речовий доказ по справі- DVD диск із цифоровими відео-файлами відеозаписів проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1