В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000234, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, одруженого, раніше не судимого, стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання "солдат",

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Стрілець 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану о 15 год. 30 хв. 28.05.2024, перебуваючи в розташуванні в/ч НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об`єктивну можливість виконати наказ командира, без поважних причин та без законних підстав відкрито відмовився виконати наказ (бойове розпорядження) начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.05.2024 № 50/2/1/2-2518дск-, щодо вибуття о 05:00 год. 29.05.2024 у складі зведеного взводу 26п для подальшого оперативного підпорядкування командиру ОТУ «Луганськ» ОСУВ «Хортиця», доведений йому заступником командира в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 .

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

У ході досудового розслідування кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 14 червня 2024 року прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваниий ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, яку разом з обвинувальним актом подано до суду для розгляду в установленому порядку. Згідно з угодою, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 кримінального покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання. При цьому зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, при цьому додав, що при укладенні угоди були дотримані вимоги, передбачені КПК України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та угоді викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаюється. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказала, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 402 КК України, а саме а саме непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, яке, згідно з положеннями ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження його права оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим ОСОБА_4 добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, узгоджена міра покарання визначена в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 402 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, встановленим ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що укладена угода про визнання винуватості повністю відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавством вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого, скасувати, та звільнити його з-під варти в залі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 червня 2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000234, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України.

2. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти у залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1