печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000048 відомості про яке 26.02.2021 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000048 відомості про яке 26.02.2021внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, у якому призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який вважав таким, що відповідає вимогам с. 291 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 клопотав про повернення обвинувального акта прокурору з підстав того, що обвинувальний акт всупереч вимогам ст. 291 КПК України:

-у слідчого відсутні повноваження на складання обвинувального акта, який був повернутий прокурору ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2023 у справі № 757/32699/21-к;

-прокурором при повторному направленні обвинувального акта до суду на було виконано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2023 у справі № 757/32699/21-к;

-в обвинувальному акті фактично викладено обвинувачення ОСОБА_6 , який не є обвинуваченим у даній справі;

-всупереч забороні надання будь-яких доказів вини (невинуватості) особи до початку судового розгляду, обвинувальний акт мітить посилання на висновки експертів як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 також просив повернути обвинувальний акт прокурору з підставі наведених захисником.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та дослідивши його додатки суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину та передає його до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта.

При цьому, суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору, як необхідно викласти формулювання обвинувачення вчинення особою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, або покращити якість обвинувального акта, тим самим проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення.

Суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин вчинення злочину, тощо.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги, яким має відповідати обвинувальний акт.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Таким чином, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України вказані відомості не зазначаються в обвинувальному акті, враховуючи, що до суду надається в тому числі і реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому і відображаються всі процесуальні дії та рішення, застосовані заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжні заходи.

При цьому суд вказує, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

При цьому важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Системний аналіз норм п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України свідчить про те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачено у разі невідповідності його вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України.

Зокрема, якщо в ньому містяться положення, що суперечать одне одному, у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, він не підписаний слідчим (прокурором) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

При цьому, повернення обвинувального акта є обґрунтованим, якщо виявлена невідповідність порушує права учасників кримінального провадження, вказаний недолік не можна усунути під час судового розгляду, або перешкоджає прийняти законне та обґрунтоване рішення під час судового розгляду.

Так, судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000048 від 26.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Вказана ухвала судом апеляційної інстанції не скасовувалася.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2023, однією із підстав для повернення обвинувального акту було те, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, в порушення п. 5 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті фактично викладено обвинувачення ОСОБА_6 , який є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000177 та обвинувальний акт відносно якого направлено до суду. Крім того, всупереч забороні надання будь-яких доказів вини (невинуватості) особи до початку судового розгляду, обвинувальний акт мітить посилання на висновки експертів як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 . Зазначені вказівки суду прокурором не виконані і при складанні нового обвинувального акта вказана невідповідність вимогам КПК України не усунута.

Так, відповідно до нового обвинувального акта, складеного та затвердженого 19.07.2023, викладено обвинувачення ОСОБА_6 , який є засудженим вироком Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 у кримінальному провадженні № 0000177 (справа № 757/11814/21-к).

Крім того, всупереч забороні надання будь-яких доказів вини (невинуватості) особи до початку судового розгляду, в новому обвинувальному акті повторно зазначено посилання на висновки експертів як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Крім того, вказані порушення при складанні та затвердженні обвинувального акту є невиконанням вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2023 про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_3 , в якій вказано, що: «в обвинувальному акті фактично викладено обвинувачення ОСОБА_6 , який є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000177 та обвинувальний акт відносно якого направлено до суду. Крім того, всупереч забороні надання будь-яких доказів вини (невинуватості) особи до початку судового розгляду, обвинувальний акт мітить посилання на висновки експертів як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 ».

Таким чином, на переконання суду, після винесення вищезгаданої ухвали Печерським районним судом м. Києва, прокурором в повній мірі не було виконано вимоги ст. 291 КПК України та не було усунено всі порушення, які викладені судом у своїй ухвалі.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист» обвинувачений має право знати, в чому він обвинувачується.

Виходячи зі змісту ст. 3 Конституції України, завдань кримінального провадження, що визначені ст. 2 КПК України, зокрема такого з них, як охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, державний захист прав і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого є обов`язком держави, який реалізується в особі її компетентних органів та суб`єктів.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави.

Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

Чинним КПК України відновлення уже завершеного досудового розслідування КПК, не передбачено.

Верховним Судом у постанові від 26.10.2022 у справі № 686/10785/16-к, зазначено, що діючий КПК України чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року.

Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу.

Крім того, в пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування ... стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також ... скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування».

У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК, повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

Така позиція колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду висловленими в постановах від 04.10.2018 року у справі № 752/4900/15-к (провадження № 51-3742км18) та від 18.10.2022 року у справі № 753/6486/21 (провадження № 51-5845км21).

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні було закінчене після скерування до суду обвинувального акту, складеного та затвердженого 17.06.2021.

Після повернення вказаного акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, повноваження прокурора були обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акту.

Відновлення досудового розслідування і, як наслідок, визначення слідчого у кримінальному провадженні, доручення йому проведення будь-яких слідчих чи процесуальних дій (в тому числі і складання обвинувального акту), чинним КПК України не передбачено.

Отже, слідчий слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області не є особою, уповноваженою на складання обвинувального акту. Після повернення судом обвинувального акта новий обвинувальний акт міг бути складений та затверджений лише і виключно прокурором у кримінальному провадженні.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, обвинувальний акт, на думку суду не є таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, що унеможливлює належне забезпечення процесуальних прав обвинуваченого під час судового провадження.

За таких обставин, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_5 обґрунтованим та підставним та за таких обставин, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000048 від 26.02.2021 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України слід повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 91, 291, 314, 315, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000048 від 26.02.2021, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, повернути прокурору Київської обласної прокуратури у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Роз`яснити прокурору, що повернення обвинувального акта не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування та не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду, через Печерський районний суд м. Києва, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1