справа № 361/8496/19
провадження № 1-кп/361/156/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представник потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання обвинуваченого про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001301 від 06.05.2019 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 03.12.2019 Броварським міськрайонним судом Київської області розглядається кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001301 від 06.05.2019 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник зазначає, що враховуючи, що подія злочину, який інкримінується Липницького мала місце 05.05.2019, таким чино станом на час розгляду клопотання минуло три роки.

Також зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 КК України за згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд вправі звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити за підставою, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, та не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Наслідки закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України йому відомі та зрозумілі. Така згода надана також у письмовому вигляді в клопотанні, направлене захисником до суду від 03.05.2024.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав, зазначеним захисником. При цьому він зазначив, що при розгляді даної справи, через неприбуття обвинуваченого в судові засідання без поважних, на його думку, причин, судом постановлювались ухвали про оголошення обвинуваченого ОСОБА_4 в розшук. Отже, слід застосувати ч.2 ст. 49 КК України, в якій передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 повністю підтримав позицію прокурора. Зазначив, що ОСОБА_4 ухилявся від явки до суду всі п`ять років, оголошувався в розшук, а тому строк притягнення до кримінальної відповідальності становить 15 років. При цьому просив суд врахувати постанову Верховного Суду від 06.03.2023 у справі № 161/18237/18.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала позицію свого представника.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаними нормами встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою кримінального правопорушення.

При цьому суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання сторони захисту про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

На час вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення (05 травня 2019 року) положення ч. 1 ст. 286 КК України діяли в редакції Закону № 586-VI від 24 вересня 2008 року та покарання за вказане правопорушення передбачала - штраф від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

На час розгляду клопотання санкція вказаної статті за частиною першою передбачає - штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років (редакція статті згідно Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, набув чинності з 1 липня 2020 року).

Тобто законодавець посилив відповідальність за дане кримінальне правопорушення збільшивши розмір штрафу, та прибрав можливість суду призначати додаткове покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

На час вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення (05 травня 2019 року) положення ст. 12 КК України та ст. 49 КК України діяли в редакції Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011 року та № 1183-VII від 8 квітня 2014 року відповідно.

При розгляді судом даного клопотання положення ст. 12 КК України діють в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, а положення ст. 49 КК України - в редакції Закону № 2812-IX від 01 грудня 2022 року відповідно.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з нормами ст. 12 КК України у редакції Закону України № 4025-VI від 15 листопада 2011 року є злочином невеликої тяжкості, а у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року кримінальним проступком.

Згідно з нормами ст. 12 КК України у редакції Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три та п`ять років відповідно з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

Враховуючи санкцію ч. 1 ст.. 286 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню п. 2, а не п.3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таким чином, за умови відсутності даних про ухилення ОСОБА_4 від слідства або суду, строк давності для звільнення його від кримінальної відповідальності згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року становить три роки з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і до дня розгляду клопотання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, із дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто з 05 травня 2019 року, на момент розгляду судом клопотання про закриття кримінального провадження 08.07.2024, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України три річний диференційований строк притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення сплинув 05.05.2022 року.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2160-IX від 24 березня 2022 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, подовженого на період ухилення.

З цього висновку вбачається, що таке подовження може мати місце лише стосовно того строку давності, який триває на момент виникнення підстави для такого подовження, тобто на момент виникнення факту ухилення.

Однак, як убачається з матеріалів провадження, кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_4 05 травня 2019 року, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчився через три роки, тобто 05 травня 2022 року, а в розшук він був оголошений лише 02 листопада 2022 року (т. 1 а.п. 223), тобто строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в цьому кримінальному провадженні в ході його тривання не зупинявся.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення сплив; строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності не зупинявся, й за наявності згоди обвинуваченого суд має на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Дана позиція узгоджується з позицією, яка викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, постановою Верховного Суду від 06.03.2023 у справі № 161/18237/18.

Матеріальна шкода в кримінальному провадженні відсутня.

17.06.2020 попередньому складу суду (суддя ОСОБА_9 ) потерпілою ОСОБА_10 , подавались цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, цивільними позивачами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (законний представник ОСОБА_13 ) подавались цивільні позови про відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим жодним складом суду не вирішувалось питання про прийняття вказаних позовних заяв до розгляду в межах даного кримінального провадження.

ОСОБА_7 визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні після смерті її матері ОСОБА_10 (ухвала суду віл 26.02.2024).

08.07.2024 до канцелярії суду потерпілою ОСОБА_7 подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Проте, до розгляду клопотання захисника та обвинуваченого про закриття кримінального провадження, питання щодо прийняття даного позову до розгляду судом не вирішувалось.

У даному кримінальному провадженні витрати на залучення експертів становлять:

- 1570,10 грн. за проведення інженерно-технічної експертизи, висновок №12-1/1030;

- 1570,10 грн. за проведення інженерно-технічної експертизи, висновок №12-1/1029;

- 2198,14 грн. на проведення транспортно-трасологічної експертизи, висновок експерта №12-1/1054;

- 1256,08 грн. на проведення інженерно-технічної експертизи, висновок №12-1/1265;

- 1884,12 грн. на проведення інженерно технічної експертизи, висновок експерта №12-1/1264.

Оскільки в рамках кримінального провадження №0001301 від 06.05.2019 обвинувальний вирок не ухвалювався, судові витрати на проведення експертизи слід віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 49, 286 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 319, 350, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності в кримінальному провадженні№0001301 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази:

- автомобіль марки «Renault Logan» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_13 залишити ОСОБА_13 ;

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 12.07.2024.

Суддя ОСОБА_14