Справа № 201/7188/24
Провадження 1-кс/201/2532/2024
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000813 від 23.05.2024 року, за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб,обіг якого заборонено канабіс, який почала зберігати з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 05.06.2024 року, виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс в невстановленій кількості, шляхом перетирання попередньо вирощених та висушених рослин роду коноплі, що віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, який розфасувала до 26 сліп пакетів і до одного поліетиленового мішка чорного кольору та почала зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

Так 05.06.2024, в ході проведення санкціонованого обшуку Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яка була розфасована до 26 сліп пакетів і до одного поліетиленового мішка чорного кольору та відповідно до висновку експерта речовина рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яка містить у своєму складу особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, , яка знаходилась в одному з вище перерахованих сліп пакетів, яку остання зберігала за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту. Також в ході обшуку вилучено наступне майно:речовини рослинного походження зеленого кольору, рослини схожі на рослини роду канабісу, слот з сім картки Life cell, НОМЕР_1 , банківська картка НОМЕР_2 НОМЕР_3 , банківська картка НОМЕР_2 НОМЕР_4 , електронні ваги сірого кольору, мобільний телефон Samsung imei: НОМЕР_5 , банківська картка НОМЕР_6 НОМЕР_7 , в ході обшуку гаражного приміщення виявлено автомобіль RENAULT MEGANE, білого кольору, р.н. НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , в середині якого було виявлено та вилучено банківську картку НОМЕР_2 НОМЕР_10 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 .

05.06.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, а саме: незаконне виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

В межах кримінального провадження 06.06.2024 року про підозру повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна або без такої виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваної з метою забезпечення конфіскації майна.

За таких обставин, просив накласти арешт на зазначене майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий у заяві вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Під час розгляду клопотання установлено, що слідчим відділом ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000813 від 23.05.2024 року, за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України.

05.06.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

06.06.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_6 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 .

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

Згідно з вимогами ст.16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

За положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст.170 КПК).

Відповідно до вимог ч.2 ст.170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК).

За вимогами п.3 ч.2 ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за вчинення якого, у разі визнання особи винуватою, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з положеннями ст.ст.132, 173 КПК також повинен врахувати правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, суддя слідчий виходить з того, що згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом допиту підозрюваної, протоколом допиту свідка, висновком експерта, іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Частина 2 ст. 307 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Суддя слідчий вважає, що арешт доцільний лише із забороною відчуження і розпорядження, що не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати таке майно, без встановлення заборони користування ним, що, враховуючи завдання кримінального провадження, у даному випадку є найменш обтяжливим способом арешту даного майна.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України) із забороною відчуження та розпорядження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_11 ), а саме: будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23431165, загальною площа (кв.м): 854, тип об`єкта будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити розпоряджатися та відчужувати вказане майно на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Вказана ухвала є підставою для внесення уповноваженим органом реєстрації прав на нерухоме майно відповідних відомостей про арешт майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1