Справа № 645/886/24
Провадження № 1-кп/645/264/24
В И Р О К

Іменем України

11 березня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, який є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

в с т а н о в и в:

11 лютого 2024 року військовослужбовець Збройних сил України - солдат служби за мобілізацією, стрілець 1 стрілецького відділення 2 взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,перебував у місті Харкові на лікуванні. Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49,50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах: 11.12.2023 року у денний час доби, точного часу та місця перебування ОСОБА_3 судом не встановлено, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою соціальної мережі«Telegram», з власного мобільного телефону здійснив замовлення, у невстановленої судом особи, психотропної речовини PVP для власного вживання, без мети збуту, та оплатив замовлення, перерахувавши на банківську картку, невстановленої судом особи, грошові кошти в сумі 500 грн., після чого, на мобільний телефон отримав повідомлення про місцезнаходження свого замовлення.

Після чого, 11.12.2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту, поблизу приватних будинків по вулиці Танкопія у м. Харкові, виявив та підібрав полімерний пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, масою 0, 3901 грам, обіг якої відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року заборонено, тобто незаконно придбав її, після чого діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для власного вживання, без мети збуту став незаконно зберігати при собі.

11.12.2023 року у період часу з 20 годин 55 хвилин до 21 години 15 хвилин під час огляду місця події, поблизу будинку 5 по вулиці Танкопія у місті Харкові співробітниками ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 3901 грама, яку ОСОБА_3 незаконно зберігав при собі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_4 , згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця ІНФОРМАЦІЯ_3, за час проходження військової служби на займаній посаді зарекомендував себе негативно, почуття обов`язку та відповідальності розвинені слабо, має низький рівень професійних знань та дисципліни, на зауваження реагує опосередковано, обіцяного слова не дотримує, знаходить приводи уникнути відповідальності та виправдовує свої дії, схильний до самовільного залишення військової частини. До командирів та старших за військовим званням військовослужбовців завжди виявляє повагу, шанує честь та гідність побратимів по службі, в службовій діяльності при виконанні поставлених задач не виявляє наполегливості та розумної ініціативи, протягом військової служби неодноразово отримував зауваження за неналежне виконання посадових інструкцій, не здатний до самостійного прийняття рішень та дій, вносить панічні настрої, підбурює побратимів до невиконання наказів командирів, в колективі має низький авторитет, може мати великі перепади настрою, має схильність до вживання алкогольних та психотропних речовин, під час бойових дій на Сході України зарекомендував себе як хоробрий військовослужбовець, в ході виконання бойових завдань отримав поранення, за медичною допомогою не звертався та не отримував вказану допомогу у лікарів психіатра та нарколога в КНП «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування », є особою з інвалідністю ІІ групи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставину, визнану судом такою, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та враховуючи те, що обвинувачений є особою з інвалідністю другої групи та військовослужбовцем, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у виді арешту із його відбуванням на гауптвахті.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2023 року, під час досудового розслідування, було накладено арешт на речовий доказ, а саме - полімерний пакет з речовиною білого кольору, який поміщено до спеціального полімерного пакета WAR№1189011 та визначено місцем зберігання арештованого майна камеру схову речових доказів УЛМТЗ ГУ НП в Харківській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 КПК України для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт підлягає скасуванню.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 107, 124, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту із його відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком обчислювати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Арешт на речовий доказ, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2023 року, а саме - полімерний пакет з речовиною білого кольору, який поміщено до спеціального полімерного пакета WAR№1189011, після набрання вироком законної сили, скасувати.

Речовий доказ - один полімерний спеціальний пакет 2601306, з речовиною, масою 0,5280г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, після набрання вироком законної сили - знищити.

Речовий доказ - опричний диск «DVD-R», 4.7 GB, 120 min, з відеозаписом огляду місця події, проведеним 11.12.2023 року, після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000700 від 12.12.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру судові витрати за проведення експертизи №СЕ-19/121- 23/29605-НЗПРАП від 26.12.2023 р. в сумі 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1