Справа №583/1944/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/315/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 583/1944/21 за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2022, за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, зареєстрований та фактично мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник МТСБУ ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову до МТСБУ та ухвалити нове рішення, яким відмовити цивільним позивачам у задоволенні позовних вимог до МТСБУ в повному обсязі, оскільки потерпілий ОСОБА_9 не дотримався встановленої законом процедури отримання відшкодування заподіяної шкоди, повідомлення про ДТП та відповідну заяву про виплату страхового відшкодування з обґрунтуванням розміру виплат до МТСБУ не подавав. Вказує також на відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат, пов`язаних з пошкодженням майна потерпілого, який в порушення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав для огляду представнику МТСБУ пошкоджений т/з для визначення розміру збитків, що згідно вимог закону належить до його повноважень. Є недоведеними витрати на лікування ОСОБА_9 , чеки не були перевірені спеціалістом і відсутні рекомендації щодо необхідності придбання ліків та препаратів. Суд першої інстанції невірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з МТСБУ, а саме визначив такий розмір не від страхової виплати, а від страхової суми.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2022 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, і йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати т/з на строк один рік. На підставі ст. 75 КК, звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 і п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 2 500 грн витрат на правову допомогу та 940 000 грн моральної шкоди, а всього 942 500 грн.; на користь ОСОБА_9 163 110 грн матеріальної шкоди завданої майну та 137 000 грн моральної шкоди, а всього 300 110 грн. Стягнуто з Моторного транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_9 35 065,20 грн матеріальної шкоди, завданої здоров`ю; 130 000 грн матеріальної шкоди завданої майну та 13 000 грн моральної шкоди, а всього 178 065 грн. Стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави 9 954,06 грн в рахунок відшкодування витрат за проведення судових експертиз.

Згідно вироку, ОСОБА_10 03.12.2020 біля 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем «RENAULT MASTER», р. н. НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою «Охтирка-Харків» у напрямку м. Харків, в районі 86км +500м вказаної автодороги поблизу с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області знехтував мірами безпеки дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, порушивши вимоги п. 11.3 ПДР, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «RENAULT MASTER», р. н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку в межах своєї смуги руху. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «RENAULT MASTER», р. н. НОМЕР_1 ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Внаслідок ДТП водій автомобіля «RENAULT MASTER», р. н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознаками довготривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_10 , його захисник ОСОБА_13 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та представник цивільного відповідача МТСБУ ОСОБА_14 в судове засідання не з`явились, від захисника ОСОБА_13 надійшла письмова заява про відкладення судового розгляду провадження через проходження обвинуваченим військової служби, але будь-яких доказів на підтвердження цього до суду апеляційної інстанції не надав, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності обвинуваченого, його захисника, потерпілих та представника цивільного відповідача, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону. При цьому колегія суддів ураховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 , незважаючи на те, що кримінальне провадження з 10.01.2023 тривалий час перебуває на розгляді апеляційного суду, жодного разу своєї правової позиції в будь-який доступний спосіб не висловив, скористатися можливістю проведення судового засідання в режимі відеоконференції бажання не виявив (у разі неможливості прибути безпосередньо до апеляційного суду), що перешкоджає справедливому розгляду справи протягом розумного строку і є проявом зловживання процесуальним правом, а зволікання з боку суду у розгляді справи є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета завдань кримінального провадження (правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ст. 2 КПК) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу представника цивільного відповідача частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі представника цивільного відповідача не оскаржується.

Так, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 5 ст. 128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, а згідно ч. 1 ст. 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Потерпілим ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 та МТСБУ, в якому він просив стягнути з ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 163 110 грн та моральну шкоду в розмірі 148 205 грн, а з МТСБУ просив стягнути 35 915,20 грн витрат на лікування, 130 000 грн матеріальну шкоду і 1 795 грн моральної шкоди (а. к. п. 89-91, т. 1).

Вирішуючи вказаний цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість його позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_15 завданої майну шкоди в розмірі 163 110 грн, стягнення з МТСБУ 35 065,20 грн шкоди, завданої здоров`ю, і 130 000 грн матеріальної шкоди. Крім того, суд першої інстанції ухвалив рішення про наявність передбачених законом підстав для стягнення моральної шкоди з обвинуваченого в розмірі 137 000 грн; з МТСБУ 13 000 грн. При цьому визнав недоведеними витрати на лікування в сумі 850 грн, пов`язані з придбанням потерпілим ОСОБА_9 білизни.

На момент ДТП відповідно положень ст. 13.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є, зокрема, учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, проводить МТСБУ в порядку, визначеному цим Законом, а згідно ст. 41.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

ОСОБА_10 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 08.07.2015 (а. к. п. 36, т. 2), та під час ДТП керував т/з на законній правовій підставі, а тому як вірно встановив суд першої інстанції останній підпадає під дію ст. 13.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого (ст. 23 цього Закону).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання обґрунтованими розрахунків сум стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди, завданої здоров`ю потерпілого в сумі 35 065 грн, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, а саме випискою із медичної карти стаціонарного хворого, товарними чеками та квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи та всупереч доводів апеляційної скарги підтверджують придбання саме тих лікарських засобів, які зазначені у виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 17956 та витрат на придбання імплантів (а. к. п. 92, т. 1).

Що стосується доводів апеляційної скарги про ненадання потерпілим ОСОБА_9 для огляду представнику МТСБУ пошкодженого т/з для визначення розміру збитків, що згідно вимог закону належить до його повноважень, то вони не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування внаслідок пошкодження т/з, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MASTER», р. н. НОМЕР_2 станом на 03.12.2020 згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи становить 293 110 грн. При цьому ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій представником цивільного відповідача висновки вказаної експертизи під сумнів не ставилися.

Будь-яких доказів про вжиття МТСБУ заходів щодо проведення такого огляду та/або наявності перешкод у його проведення матеріали справи не містять, а твердження представника цивільного відповідача про те, що обов`язок у МТСБУ стосовно виплати страхового відшкодування виникає лише після звернення до страхової компанії із відповідною заявою та надання визначених у ст. 35 Закону документів про ДТП не є обґрунтованими.

Зокрема, положеннями ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої ДТП, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого, а право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди, що також узгоджується зі ст. 15, 16 ЦК.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так, згідно з п. 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК.

Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. В цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування, а тому якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19.06.2019 (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Таким чином, висновок суду про необхідність стягнення з МТСБУ на користь потерплого ОСОБА_9 шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК грунтується на вимогах закону, оскільки саме за потерпілими залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав (із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду).

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції, що розмір моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, яка проявилася у душевних стражданнях, тривалому лікування потерпілого підлягає відшкодуванню в розмірі по 150 000 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами представника МТСБУ щодо неправильного обрахування судом сум, які підлягають стягненню зі страховика за моральну шкоду потерпілим, оскільки згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених пп. «г» і «ґ» п. 41.1 та пп. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону), відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На підставі ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Тобто, страхова сума це той розмір грошової компенсації, вказаний у Договорі страхування, в межах якого буде здійснена виплата у разі настання страхового випадку, а страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується Страховиком відповідно до умов Договору страхування життя при настанні страхового випадку.

Загальна сума шкоди завдана здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 під час ДТП визнана судом доведеною становить 35 065,20 грн. Тобто, 5% від 35 065,20 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, складає 1 753,26 грн, яка підлягає стягненню з МТСБУ, решта 148 246,74 грн (150 000 грн 1 753,26 грн) підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку із чим апеляційна скарга представника цивільного відповідача МТСБУ ОСОБА_14 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2022 відносно ОСОБА_16 змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 1 753, 26 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 148 246,74 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4