Справа № 132/993/24
Ухвала

Іменем України

20 травня 2024 року місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2024 року до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000119 від 23.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, в рамках якого відносно підозрюваного ОСОБА_9 на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 25.03.2024 року у справі № 132/993/24, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до постанови керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 від 15.05.2024 року, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 24.06.2024 року. На дату розгляду клопотання, наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому постало питання про необхідність продовження відносно нього строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.06.2024 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 підтримав дане клопотання та зазначив, що всі підстави для продовження у відношенні ОСОБА_9 строку тримання під вартою, викладені у поданому слідчому судді процесуальному документі.

Підозрюваний ОСОБА_13 та його захисник адвокат ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання через відсутність на їх думку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 23.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, в рамках якого ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 25.03.2024 року у справі № 132/993/24, у відношенні ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 21.05.2024 року включно, з визначенням розміру застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі постанови керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 від 15.05.2024 року, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні № 0000119 від 23.03.2024 року, до трьох місяців, тобто до 24.06.2024 року.

Прокурором у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

За частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , вважаючи, що існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

При визначенні імовірності переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та/або суду, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_9 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду під час притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_9 згідно матеріалів клопотання та відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 17.01.2024 року, на даний час є фігурантом в інших кримінальних провадженнях, зокрема підозрюваним в кримінальному провадженні № 0000209 від 28.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (справа №274/1853/24); обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000283 від 08.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України (справа № 132/3356/23); обвинуваченим в кримінальному провадженні №0000009 від 11.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (справа № 132/564/24).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та на даний час продовжує діяти.

У зв`язку із цим, Кабінет Міністрів України вніс зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою від 27.01.1995 року № 57. Так, згідно зазначених змін до Правил, з метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також визначено перелік громадян України чоловічої статі, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, що мають можливість виїхати за кордон під час дії воєнного стану.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», у пункті 8 зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Внаслідок збройної агресії російської федерації, Україною з 24.02.2022 року, згідно відкритих даних, не контролюється орієнтовно 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Існують способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, доприкладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Також існують реальні можливості переховування підозрюваного і на тимчасово окупованих територіях України.

Підозрюваний ОСОБА_9 не має соціально струмуючих факторів, а саме міцних соціальних зв`язків (зокрема, власної сім`ї, дітей). Не працевлаштований, не має належного джерела доходу.

Окрім того, на переконання суду у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Реальна можливість вільної зміни свого місця проживання (перебування) та відсутність стійких соціальних зав`язків за місцем проживання, підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Не виключено і те, що підозрюваний ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та/або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування на даний час ще не завершено, а отже не проведенні всі необхідні слідчі дії.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, суд бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_9 зможе незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни ними своїх попередніх показів у суді, оскільки йому були вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані вказаних осіб, але й їх фактичне місце проживання, а також зміст наданих ними показів.

Отже, існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Це ж стосується і впливу на потерпілу особу.

Відсутність трудових правовідносин (місця працевлаштування), належного та постійного джерела доходу (прибутку) у підозрюваного ОСОБА_9 , підвищує ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки строк дії попереднього рішення слідчого судді про тримання ОСОБА_9 під вартою закінчується 21.05.2024 року, а для завершення досудового розслідування необхідно провести ряд процесуальних та слідчих дій, а тому слідчий суддя вважає за необхідне продовжити підозрюваного ОСОБА_9 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом із цим, необхідно залишити без змін раніше визначений розмір застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302800грн.00коп.

Саме такий розмір застави здатен достатньою мірою забезпечити дієвість цього кримінального провадження і є розумним з огляду на необхідність виконання його завдань.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-196, 295 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України задовольнити.

Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, українцю, громадянину України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженому, військовослужбовцю військової служби за мобілізацією, стрільцю стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдату, раніше не судимому, проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, строк тримання під вартою та утримувати його під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 червня 2024 року включно.

Залишити без змін раніше визначений розмір застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 302800грн.00коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача: UA0000401, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області; повідомляти слідчого відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування з потерпілою особою та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Роз`яснити підозрюваному положення п.п. 8, 10 ст.182 КПК України, згідно з якими у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 24 червня 2024 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Усне клопотання підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя