печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи кримінальне провадження № 0002149 відомості про яке 19.10.2023 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, громадянина України, українця, раніше судимого, офіційно не працюючого, не одруженого, без місця реєстрації та постійного проживання на території України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

До провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0002149 відомості про яке 19.10.2023 внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у якому призначено в підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопоталапро продовження строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, враховуючи необхідність запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду через обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що ризики зазначені прокурором у клопотанні є перебільшеними та не мають достатнього підґрунтя, а тому клопотав про застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, що стосуються клопотання яке вирішується, суд дійшов наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 № 14-рп/2003 в справі № 1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 раніше була предметом розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та продовження строку його дії під час досудового розслідування.

Підставою вважати ризики реальними є та обставина, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із вчиненням насильницьких дій, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, по-друге, обвинувачений ОСОБА_3 , використовуючи вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів, має можливість незаконно на них впливати, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 у кримінальному провадженні.

Тому, такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе запобігти зазначеним ризикам, які на думку суду є досі реальними.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою необхідно продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити до 13.05.2024 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали визначити до 13.05.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1