печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7153/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Печерський районний суду м. Києва у складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000123 від 11.01.2015, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Печерського районного суду м. Києва на стадії підготовчого судового засідання перебуває кримінальне провадження №0000123 від 11.01.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_4 11.01.2015 приблизно о 02 год. 00 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна прибули до парку «Слави», що розташований на площі Слави в м. Києві, а саме до меморіалу «Вічного вогню», де помітили на доріжках меморіалу бронзові зливоприймачі, які вирішили таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає руками демонтували 21 бронзовий зливоприймач вартістю 2265 грн. 29 коп. кожен на загальну суму 47571 грн. 09 коп., що перебувають на балансі КП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», частину з яких, а саме 14 зливоприймачі в руках перенесли в двір будинку АДРЕСА_1 де сховали за приміщенням трансформаторної підстанції. Коли намагались перенести решту зливо приймачів на місці вчинення злочину були помічені працівниками міліції та затримані.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, безпосередньо направленими на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не доведеними до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 підтримано письмове клопотання від 08.01.2024 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки правопорушення було вчинено ним 11.01.2015 та на даний час минуло більше 5 років.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, погодився з кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, датою та місцем вчинення кримінального правопорушення. Зазначив, що вони дійсно 11.01.2015 у нічний час разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 демонтували 21 бронзовий зливоприймач. Він знав всіх обвинувачених, це були його знайомі з району. Більше за всіх знав ОСОБА_7 , бо він був його товаришем з Лісного, знав його майже один рік. Хто запропонував демонтувати зливоприймачі, не пам`ятає, але всі погодились. Вони переносили бронзові плити, хтось з них викликав легковий автомобіль, це мав бути їхній знайомий, але точно він не знає. Зазначив, що він допомагав грузити. На цьому нічого не заробив, хоча ОСОБА_7 йому сказав: «я дам тобі якусь сотку». Зв`язок з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не підтримує. Просив закрити кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав, зазначивши що такі правові наслідки, які були йому роз`яснені судом, йому зрозумілі. Зазначив, що раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Зараз він є наставником при церкві - служитель центру реабілітації, яка є добровільною благодійною роботою.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України не заперечував.

Розглядаючи вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходив із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до КПК України таке звільнення є обов`язковим.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.7 ст. 284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема:

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст.49 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який в силу ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, подія інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення мала місце 11.01.2015, відтак на час розгляду справи сплинув передбачений п.3 ч. 1 ст.49 КК України п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, враховуючи відсутність факту його переховування від слідства та суду, відсутність факту вчинення ним будь-яких інших кримінальних правопорушень, приходить до висновку про необхідність задоволення його клопотання та звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Процесуальні витрати, цивільний позов у справі відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. 285, ст.376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 від 08.01.2024 задовольнити.

ОСОБА_4 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000123 від 11.01.2015, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, закрити у зв`язку із закінчення строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1