Номер провадження: 11-кп/813/1426/24
Справа № 946/798/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» матеріали кримінального провадження №0000197 від 27.05.2022 рокуза апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:

-18.01.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

-03.11.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до дев`яти років позбавлення волі,

визнаний винуватим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Вироком вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

26.05.2022 року в кімнаті № 47 державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 під час проведення особистого обшуку незаконного зберігав без мети збуту у правій кишені штанів згорток з наркотичною речовиною рослинного походження канабіс, вага якого становить 8,98 грамів.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати покарання за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2021 року у виді 9 років позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі та штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень та відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. В іншій частині вирок місцевого суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню - ст.71, ч.3 ст.72 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Апеляційний розгляд проведено без участі захисника, яка будучи повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти проведення розгляду за відсутності захисника.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, у зв`язку з порушенням судом вимог ст.374 КПК України; думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України (дала КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду та постановленні вироку місцевий суд не дотримався, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягне за собою скасування вироку.

Апеляційний суд визнає слушними доводи сторони обвинувачення щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним за результатами судового розгляду.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст мотивувальної частини оскарженого вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що обвинувачений вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин.

26 травня 2022 року, в кімнаті №47 державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , під час проведення особистого обшуку незаконного зберігав без мети збуту у правій кишені штанів згорток з наркотичною речовиною рослинного походження канабіс, вага якого становить 8,98 грамів. Своїми діями ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Водночас згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено значно ширше обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті сторона обвинувачення інкримінувала наступне обвинувачення: « ОСОБА_7 не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 26.05.2022 року біля 11:00 години перебуваючи в промисловій зоні державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» незаконно придбав шляхом знахідки наркотичний засіб - канабіс, який зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту. Так, 26.05.2022 у кімнаті №47 державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками установи під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , регламентованого п.п. 5, 7 глави 2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1769/5 від 14 червня 2019 року, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 року за №633/33604, виявлено згорток з наркотичною речовиною, який він незаконно зберігав при собі в правій кишені штанів.

Працівниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 26.05.2022 року в період часу з 22:50 години по 23:30 годину, в ході проведення огляду місця події у приміщенні державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» виявлено та вилучено згорток з речовиною рослинного походження, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, маса якого становить 8,98г., яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту».

Тобто, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював повністю обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в межах обвинуваченого акта, а лише зазначив про частину обвинувачення, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені судом за результатами розгляду кримінального провадження в спрощеному провадженні.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини, зокрема який повний обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд вважає, що відсутність в оскарженому вироку чіткого формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК, що в силу положень ст.412 КПК, також визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржений вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що встановлені порушення, які допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2024 року у кримінальному провадженні №0000197 від 27.05.2022 рокуза обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000197 від 27.05.2022 рокуза обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4