Справа №295/8047/24
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання начальника СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Слідча звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послалася на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.05.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2024 близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебував в готелі «Домашній», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на придбання психотропної речовини «PVP» без мети збуту, у зв`язку з чим останній, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J51OH», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картами мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та ТОВ «лайфсел» № НОМЕР_4 у месенджері «Telegram» у час-боті «VENERA BOT» знайшов оголошення невстановленої досудовим розслідуванням особи про продаж психотропної речовини - «PVP» та вирішив придбати її.

В подальшому, цього ж дня о 05 год. 34 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в готелі «Домашній», який розташований за адресою: м. Житомир, провулок Політехнічний, 4, Житомирської області переказав невстановленій досудовим розслідуванням особі на банківську картку АТ «Правекс Банк» № НОМЕР_5 розрахунковий рахунок НОМЕР_6 грошові кошти у сумі 299 гривень як оплату за психотропну речовину «PVP».

Як далі стверджує слідча у клопотанні, 06.05.2024 близько 13 години 15 хвилин ОСОБА_6 , будучи 04.10.2023 засудженим Богунським районним судом м. Житомира за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, перебуваючи в лісі за пішохідним мостом неподалік Шодуарівського парку в с. Зарічани, Житомирського району Житомирської області, за вказівками та по фото місцевості, що були надіслані невстановленою особою, знайшов (отримав) від невстановленої досудовим розслідуванням особи полімерний зіп-пакет з психотропною речовиною - «PVP», загальною вагою не менше 0,4981 грам, який згідно таблиці 1 списку № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, та таким чином незаконно його придбав та розпочав зберігати зазначену психотропну речовину.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи зберігати психотропну речовину «PVP» при собі, направився до вищевказаного пішохідного мосту, де 06.05.2024 о 16.00 год. був затриманий працівниками поліції.

Під час затримання ОСОБА_6 добровільно видав поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого знаходилась психотропна речовина - «PVP», загальною вагою 0,4945 грам та предмет, ззовні схожий на скляну лампочку з нашаруванням психотропної речовини - «PVP», загальною вагою 0,0036 грам, які останній незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, причетність ОСОБА_6 підтверджується зібраними у матеріалах кримінального провадження доказами, а саме:

- протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 06.05.2024, відповідно до якого у ОСОБА_6 вилучено полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, скляну ємність з нашаруванням речовини коричневого кольору та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J51OH», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду предмета, а саме мобільного телефону ОСОБА_6 , під час якого у месенджері «Telegram» у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виявлено оголошення невстановленої досудовим розслідуванням особи про продаж психотропної речовини - «PVP», яку 06.05.2024 о 05 год. 34 хв. ОСОБА_6 придбав за грошові кошти у сумі 299 гривень;

- висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/106-24/7098-НЗПРАП від 13.05.2024;

- висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/106-24/7099-НЗПРАП від 13.05.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 06.05.2024, під час якого останній розповідає про обставини придбання та зберігання психотропної речовини;

- протоколами допитів свідків, які були залучені в якості понятих під час затримання ОСОБА_6 , а саме свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 06.05.2024, які вказали, що під час проведення затримання у ОСОБА_6 працівниками поліції було вилучено полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, скляну ємність з нашаруванням речовини коричневого кольору та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J51OH», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , а також гр. ОСОБА_6 пояснив при всіх учасниках слідчої дії, що кристалічна речовина є психотропною речовиною «Альфа-ПВП», яку він вживає за допомогою скляного предмету, та придбав психотропну речовину у невідомої особи через чат-бот в месенджері «Телеграм» для власного споживання;

- повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, від 22.05.2024 у зв`язку з вчиненням ним незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за ст. 309 КК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження, які в сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

З метою запобігання спробам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування, та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідча додала, що на даний час місце проживання підозрюваного не є постійним та 06.05.2024 під час затримання ОСОБА_6 йому спеціально повернули телефон, щоб тримати з ним зв`язок, проте останній на зв`язок не виходив. ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків не має та вчинив злочин, будучи раніше судимим за передбачене статтею 309 КК України кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначив, що за місцем проживання, повідомленим ОСОБА_6 , останній не з`являвся, тому його виклики здійснювалися телефоном.

Разом з тим захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та вважає, що до його підзахисного можна застосувати більш м`який запобіжний захід. Окремо зауважив, що ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження навіть не допитували в якості підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що від слідства не переховувався, номер телефону дав свій і повідомив, що може знаходитись в м. Житомирі. На телефонні дзвінки не відповідав, оскільки не знав, що телефонують зі слідства, до того ж певний період перебував у схвильованому стані. Вже на останні дзвінки взяв слухавку і вийшов до працівників поліції. Вину визнає і буде сприяти розкриттю злочину. Крім цього, підозрюваний повідомив, що із 6-7 травня та на час розгляду клопотання проживає у друга, ім`я якого не може пригадати, у квартирі по АДРЕСА_2 не проживав та тільки зареєстрований за вказаною адресою. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положення пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до нетяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. До того ж підозрюваний офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків за місцем свого проживання. Крім цього слідчий суддя вважає, що прокурором в ході судового розгляду клопотання доведено, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування. Зокрема, ігнорування телефонних дзвінків від працівників правоохоронних органів не заперечував власне і сам підозрюваний, який також під час засідання не міг пригадати особу, у якою він винаймає житло, а також не міг точно вказати в яких місцях у певний період він проживав.

Враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, наявність судимості та ризик повторення протиправної поведінки, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема, у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України випадків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Таким чином клопотання підлягає частковому задоволенню.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 13 год. 45 хв. 25 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_6 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 15 140 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали - до 13 год. 45 хв. 23 липня 2024 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити - два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1