Справа № 489/60/23
кримінальне провадження
№1-кс/489/411/24
УХВАЛА

24 травня 2024 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Миколаєва звернувся зі скаргою ОСОБА_4 , в якій просить провести скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 21.01.2024 та направити до Миколаївського окружного прокурора для організації з проведення досудового розслідування.

Скаргу мотивує тим, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, безпідставно та незаконно.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000046, приходжу до такого.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Розділу ІІІ КПК України, такі обставини можливо встановити шляхом проведення досудового розслідування, під час якого слідчий відповідно, до вимог ст.9 КПК України, зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, які відповідно до вимог ст.223 КПК України, можливо встановити шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, підставами для проведення яких є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення їх мети.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно постанови слідчого від 24.01.2024, кримінальне провадження №0000046 від 23.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України закрити, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що в ході досудового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, оскільки не доведено, що ОСОБА_5 мала умисел на протиправне заволодіння коштами. Слідчий послався на постанову Верховного суду України від 16.08.2022 у справі № 442/3912/19, де шахрайство слід відмежовувати від цивільно-правових деліктів з урахуванням того, що отримання майна з умовою виконання зобов`язання може бути кваліфіковано як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання - не виконувати. Грошові кошти ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 добровільно, маючи на меті отримання прибутку, оскільки до цього він неодноразово вже позичав грошові кошти ОСОБА_5 , натомість ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 розписку із зобов`язанням повернути грошові кошти з відсотками, що свідчить про виникнення між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 цивільно-правових відносин.

При цьому в ході досудового розслідування місце знаходження ОСОБА_5 не встановлено, та з приводу зазначених обставин не допитано, тому слідчий суддя вважає, що висновок слідчого про відсутність умислу у ОСОБА_5 на заволодіння грошовими коштами зроблено формально, а винесена постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Таким чином, слідчим не було надано належної правової оцінки всім обставинам кримінального провадження.

За таких обставин, вважаю, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого від 24.01.2024 про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.12.2022.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя