н/п 1-кс/174/184/2024
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2024 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , за участю: секретаря - ОСОБА_2 , заявниці - ОСОБА_3 , прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу на бездіяльність начальника Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

01.05.2024 заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, згідно з якою просить, відповідно до вимог ст.ст.214, 303, 304, 306 КПК України, зобов`язати начальника Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості, що містяться в її заяві від 23.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України та надати їй витяг про таке внесення відомостей, мотивуючи тим, що 23.04.2024 нею була подана заява начальнику Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області про скоєння працівником відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, що полягає у перевищенні працівником поліції своїх службових повноважень та притягненні її 12.12.2023 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик поліції, тоді як вона поліцію не викликала. Постанова працівника ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ГБВ № 373167 по справі про адміністративне правопорушення від 12.12.2023 була скасована рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.03.2024 у справі № 174/244/24 у зв`язку з відсутністю події правопорушення. Внаслідок цих дій їй була завдана шкода оскільки вона не змогла отримати грошову матеріальну допомогу від благодійної громадської організації «Ми збудуємо добро», що, приймаючи до уваги, що вона є особою з інвалідністю 2-ї групи, страждає на онкологічне захворювання, завдало істотної шкоди її охоронюваним законом інтересам. Моральну шкоду, спричинену перевищенням службових повноважень працівником поліції вона оцінює у 300 000 грн, однак її заява станом на 01.05.2024 до ЄРДР начальником Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області не внесена, досудове слідство не проводиться.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 скаргу підтримала, посилаючись на вищевказані обставини та просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 проти скарги заперечує, мотивуючи тим, що до ЄРДР можуть бути внесені не будь-які відомості, а лише ті, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Заява ОСОБА_3 від 23.04.2024 наступного дня, тобто 24.04.2024, направлена начальнику Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_5 для перевірки доводів заявниці щодо можливих неправомірних дій з боку працівників відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та в разі підтвердження, прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України, а на даний час підстави для внесення до ЄРДР відомостей за вказаною заявою ОСОБА_3 відсутні, тому у задоволенні скарги просить відмовити.

Вислухавши заявницю ОСОБА_3 , прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

Це також кореспондується з вимогами ч.5 ст.214 КПК України, згідно з якою до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи з аналізу вказаних норм, обов`язок навести обставини, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, покладається на потерпілого чи заявника, а слідчий, прокурор та інша особа, уповноважена на прийняття заяви про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати заяву чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, однак не зобов`язані вносити до ЄРДР відомості за всіма прийнятими та зареєстрованими ними заявами, зокрема тими, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Таким чином, реєстрації в ЄРДР підлягають відомості не за будь-якими заявами чи повідомленнями, а лише тими з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення, а відтак обставини, викладені в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення повинні свідчити про наявність події кримінального правопорушення та містити посилання на ознаки цього кримінального правопорушення, що б давало можливість відповідній посадовій особі встановити його попередню кваліфікацію.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, провадження № 51-4229км20 вказано, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Таким чином, закон передбачає можливість і необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, дізнавачем, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення щодо зазначення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Перевіряючи наявність підстав для зобовязання уповноваженої особи начальника Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 23.04.2024, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.04.2024 ОСОБА_3 була подана заява начальнику Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області про скоєння працівником відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, що полягає у перевищенні ним своїх службових повноважень та притягненні її 12.12.2023 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик поліції, а 24.04.2024 вказана заява була направлена керівником Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_6 начальнику Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної Поліції України ОСОБА_5 для перевірки доводів заявниці щодо можливих неправомірних дій з боку працівників відділення поліції та в разі підтвердження, прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України.

Статтею 13 Європейської Конвенції з прав людини від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснили свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У наведених в ст.1 цього Закону випадках фізичній особі (громадянинові) відшкодовується моральна шкода, що передбачено пунктом 5 частини першої статті 3 вказаного Закону.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яку в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше).

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, провадження № 61-19000сво18.

Необхідність внесення до ЄРДР відомостей про повідомлене нею правопорушення, заявниця ОСОБА_3 мотивує тим, що працівник поліції перевищив свої службові повноваження при притягненні її 12.12.2023 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик поліції оскільки в послідуючому винесена ним постанова була скасована судом, а внаслідок цих дій їй була завдана шкода оскільки вона не змогла отримати грошову матеріальну допомогу від благодійної громадської організації «Ми збудуємо добро», що приймаючи до уваги, що вона є особою з інвалідністю 2-ї групи, страждає на онкологічне захворювання, завдало істотної шкоди її охоронюваним законом інтересам. Моральну шкоду, спричинену перевищенням службових повноважень працівником поліції, вона оцінює у 300 000 грн.

Дійсно рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.03.2024 позов ОСОБА_3 до ГУНП в Дніпропетровській області задоволено, постанову ГБВ № 373167 по справі про адміністративне правопорушення від 12.12.2023 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності по ст. 183 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП.

Однак, відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КУпАП, протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, згідно з ч.ч.1, 2 ст.222 КУпАП розглядати справи про ці адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення мають право також працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як встановлено в судовому засіданні, протокол та постанова про притягнення заявниці до адміністративної відповідальності по ст.183 КУпАП складені поліцейським СРПП ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , а отже останній діяв у межах своїх повноважень.

В послідуючому провадження у справі про притягнення заявниці ОСОБА_3 адміністративної відповідальності по ст.183 КУпАП було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, що може свідчити про незаконні дії вищевказаної посадової особи, яка ініціювала та здійснювала вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше), чим заявниці, поза розумним сумнівом, могло бути завдано моральної шкоди, однак ці обставиниии можуть слугувати підставою для її послідуючого звернення до суду з позовом про відшкодування такої шкоди у порядку цивільного судочинства, але не можуть являтися достатніми підставами для зобов`язання начальника Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області внести відомості, викладені у вищевказаній заяві ОСОБА_3 від 23.03.2024 до ЄРДР, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення - відмовити.

На ухвалу протягом 5 днів може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: підпис ОСОБА_1