Справа: № 148/543/24
Провадження №1-кс/148/110/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Тульчин

Слідчий суддя

Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Капустяни, Тростянецький район Вінницька область, проживаючого без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, проживаючого в цивільному шлюбі, військовослужбовця, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування зазначено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до вимог п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», окрім іншого, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними особами спеціальних правил та порядку зберігання й використання боєприпасів.

Згідно до п. 1 додатку № 1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992, окрім іншого, до видів майна, що не може перебувати у власності громадян належать боєприпаси.

Пунктом 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, передбачено, що дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку й використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій із метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, в середині січня 2023 року, у невстановленому у ході проведення досудового розслідування точний час та день, солдат ОСОБА_4 перебуваючи в м. Соледар, Донецька область, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, незаконно придбав, знайшовши в нежитловому будинку, споряджену ручну гранату типу «РГН» та 23 патрони калібру 7.62 мм.

Бойові припаси споряджену ручну гранату типу «РГН», та 23 патрони калібру 7.62 мм., солдат ОСОБА_4 помістив до кишень своєї куртки та постійно носив при собі, а на початку квітня 2023, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з тим же умислом, мотивом та метою, незаконно перевіз до свого домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , яких зберігав в сарайному приміщенні.

Близько 21:00 год, 04.03.2024 солдат ОСОБА_4 , діючи з тим же умислом, мотивом та метою, незаконно поклав споряджену ручну гранату типу «РГН», до кишені своєї куртки та пішов з нею в центр смт. Кирнасівка, Тульчинський район Вінницька область, де був затриманий працівниками поліції по вул. Садовій, поблизу домогосподарства № 20, також в той же день, під час огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 працівниками Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в сарайному приміщенні виявлено та вилучено 23 патрони калібру 7.62 мм., які останній незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, тим самим ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння спрямоване на порушення громадської безпеки.

У зв`язку з чим, 04.03.2024 о 21:15 год. у смт. Кирнасівка, Тульчинський район Вінницька область на території вулиці Садова, органом досудового розслідування ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та 05.03.2024 останньому повідомлено про підозру у незаконному поводженні з бойовими припасами, а саме: у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , мотивована тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від відповідальності та уникнення покарання в разі доведеності його вини; з метою зміни показів останній може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він проживає з ОСОБА_8 відносно якої вчиняє домашнє насильство; може знищити, сховати або спотворити речі, що можуть бути, як доказ в даному кримінальному провадженні та можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може вчинити інший злочин; також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, 28.06.2023 самовільно залишив військову частину та на даний час ухиляється від проходження подальшої служби.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 щодо клопотання заперечив та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, також зазначив, що під час сімейного конфлікту з співмешканкою, остання викликала працівників поліції. Він бачив працівників поліції, які стояли на вулиці, та знаючи, що в нього в схованці на території домогосподарства є граната, взяв її поклав до кишені та попрямував до останніх, щоб відати їм. Зберігав гранату в себе з червня місяця 2023 року. Працівники поліції його затримали та відібрали гранату. На території домогосподарства також зберігав набої, привіз з м. Соледар, Донецької області, де проходив військову службу. У подальшому працівники поліції знайшли вказані набої та вилучили. Вину у вчиненні злочину щодо зберігання та носінні боєприпасів визнає. Разом з тим, повідомив, що він дійсно в червні місяці 2023 року залишив самовільно військову частину та не повернувся для проходження служби по теперішній час.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила, оскільки ризики передбаченні ст. 177 КПК України, прокурором та слідчим не доведено, необгуруновано застування найсуворішого запобіжного заходу, підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою власника майна, має міцні соціальні зв`язки, тимчасові заробітки та на утриманні неповнолітніх дітей, і батьків похилого віку, а тому просила застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства, о 16:50 год 05.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.2010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 4), постанову про створення слідчої групи (а.с. 5), рапорт (а.с. 6), протокол допиту свідка (а.с. 7-10), протокол огляду (а.с. 11-14), довідку про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів (а.с. 15, 16), акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів (а.с. 17), протокол затримання особи (а.с. 18 - 20), висновок амбулаторного медичного огляду № 32 від 04.03.2024 (а.с. 22), довідку про судимість (а.с. 25, 26), у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.с. 27), довідку про те, що ОСОБА_4 не є власником будь якої зброї, дозволи не видавалися (а.с. 35), витяг із наказу № 88 від 29.03.2023, у якому призначено солдата ОСОБА_4 на посаду водія-електрика радіовідділення взводу зв`язку 101 Механізованого Батальйону 61 Окремої Механізованої степової бригади корпусу резерву Сухупутних військ Збройних Сил України (а.с. 36), витяг із наказу № 203-РС від 11.11.2023, у якому вказано, що ОСОБА_4 самовільно залишив частину 28.06.2023 (а.с. 37), характеристику ОСОБА_4 № 435 від 05.03.2024 (а.с. 38), довідку № 436 від 05.03.2024 про склад сім`ї (а.с. 39), повідомлення про підозру (а.с. 40-44), протокол допиту підозрюваного (а.с. 46-49).

Також, захисником ОСОБА_7 надано документи, які характеризують особу підозрюваного, а також звернення останнього за медичною допомогою (а.с. 54-77), серед яких є заява ОСОБА_9 від 06.03.2024, про те, що останній не заперечує, щоб підозрюваний, проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту (а.с. 71).

Однак, як вбачається з наданих матеріалів, а саме: копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2008 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19217019 від 18.06.2008 (а.с. 76, 77), власником домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 , тому слідчий суддя вважає, що ОСОБА_9 не є власником вказаного домоволодіння, що свідчить про те, що у ОСОБА_4 немає постійного місця проживання.

Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у разі доведеності його вини, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності, оскільки будучи військовослужбовцем самостійно залишив місце несення служби та відсутнє постійне місце проживання, оскільки на даний час проживає без реєстрації, впливати на потерпілу, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення виявлено органом досудового розслідування, після того, як остання викликала працівників поліції за наслідками сімейного конфлікту.

Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в сумі 60 560 грн.), оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання підозрюваним на час досудового слідства покладених на нього обов`язків, передбачених пп. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Капустяни, Тростянецький район Вінницька область, проживаючого без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області №1.

Початок строку обраховувати з 21:15 год. 04.03.2024, і який закінчується 03.05.2024 включно.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-3, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу вручити підозрюваному, захиснику, слідчому та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.03.2024.

Слідчий суддя: