Справа № 336/5394/24
Пр. 1-кп/336/1009/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001281 від 22.08.2023, яке надійшло на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який отримав середню спеціальну освіту, військовослужбовця за мобілізацією, перебуває на посаді курсанта в/ч НОМЕР_1 , а саме: 1 навчального взводу 1 навчальної роти 4 навчального батальйону, у військовому званні «солдат», адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою (до затримання): АДРЕСА_2 , раніше судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 керівник Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з обвинувальним актом за матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Справу 30.05.2024 передано в провадження визначеного головуючого судді після здійснення автоматизованого розподілу судової справи між суддями за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвалою судді від 31.05.2024 призначено за матеріалами кримінального провадження підготовче судове засідання.

19.06.2024 під час підготовчого судового засідання прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 за підписом прокурора ОСОБА_7 від 14.06.2024.

За змістом клопотання ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке має підвищений суспільно небезпечний характер. Так, повернувшись до місця проходження військової служби в разі звільнення з-під варти, що може створити умови для здійснення тиску на свідків у даному провадженні. Подальше збереження обраного запобіжного заходу не допустить підриву авторитету, бойової готовності, боєздатності ЗСУ, не створить в очах інших військовослужбовців уяву безкарності та свавілля, можливості вчиняти аналогічні злочини, що, в свою чергу, може призвести до підриву обороноздатності нашої держави.

Під час проведення досудового розслідування, як видно з клопотання, встановлено відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. Враховуючи наведене, а також положення ч.7 ст.176 (обмеження щодо застосування запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою із врахуванням кваліфікації правопорушення), абз.8 ч.4 ст.183 (право суду не визначати розмір застави в даному випадку) КПК України, прокурор, з огляду на існуючий суспільний інтерес, просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до вказаної особи строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений під час обговорення клопотання подав клопотання про зміну запобіжного заходу та скасування додаткового обов`язку. За змістом клопотання обвинувачений вважає, що наразі відносно нього здійснюється саме досудове розслідування злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Фактично ОСОБА_3 відповідно до клопотання просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Стверджує про порушення його права на захист та належної правової процедури, без конкретизації даного твердження. Крім того, ОСОБА_3 заявляє, що ніяких слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, після його затримання не проводилось. Вважає, що застосування запобіжного заходу відносно нього не є доцільним, достатнім здійснювати його виклики відповідно до ст.133 КПК України для забезпечення його явки до слідчого, прокурора та ст.134 КПК України для забезпечення його явки до суду.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі, не застосовувати запобіжний захист до його підзахисного.

Сторона захисту підтвердила своєчасне отримання копії клопотання щодо запобіжного заходу.

Суд, розглянувши клопотання сторін щодо запобіжного заходу, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та, відповідно, для відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого, у зв`язку із таким.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/4269/24, пр.1-кс/336/504/2024 від 02.05.2024, яка набрала законної сили 08.05.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118828497), клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Камянець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено. Обрано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 28 червня 2024 року включно. Строк трок тримання під вартою постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання 30 квітня 2024 року 12 години 50 хвилин. Визначено строк дії ухвали - до 28.06.2024 включно.

Крім того, слідчим суддею визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172 (при призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу (застава чи вартість частки майна тощо); ПІБ особи, за яку вноситься застава; номер справи (провадження); суд у якому розглядається справа).

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом строку її дії. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. Покладено на підозрюваного ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя Запорізької області, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідком та потерпілим у даному кримінальному провадженні. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено слідчим суддею два місяці з моменту внесення застави.

Таким чином, питання про застосування запобіжного заходу розглянуто під час досудового розслідування, строк дії ухвали закінчується 28.06.2024.

Клопотань про зміну обраного запобіжного заходу згідно з ч.7 ст.176 КК України до суду не надходило.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

За приписами ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до змісту ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

За результатами розгляду клопотання, з урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України, з 20.06.2024, адже питання застосовності запобіжного заходу до цієї дати охоплюється вказаною ухвалою слідчого судді.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, зокрема, тяжкості правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, адже злочин, передбачений ч.4 ст.408 КК України, є особливо тяжким. Суд зауважує, що обвинувачений раніше судимий.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 27 квітня 2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 14 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.190 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією половини майна; 13 березня 2012 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із іспитовим строком 2 роки; 28 березня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 1 рік.

Востаннє ОСОБА_3 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування звільнений з випробуванням строком на 3 роки.

Проте, ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Зараховано в строк відбування покарання засудженого період утримання під вартою з 31 січня 2014 року по 28 березня 2014 року. Початок строку: 08 грудня 2018 року, кінець строку: 13 жовтня 2022 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.02.2022 ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 серпня 2021 року, постановленою у справі 323/1659/21, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишено без змін. Вищезазначені обставини встановлені за даними Єдиного державного реєстру судових рішень. Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 звільнено по відбуттю строку покарання 11.10.2022.

Родинні та соціальні зв`язки ОСОБА_3 , повний склад сім`ї належними та допустимими доказами не доведено, натомість, сторонами провадження визнається, що він одружений. В залі суду 19.06.2024 була присутня дружина ОСОБА_3 як вільний слухач.

Про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) відповідно до ч.1 ст.178 КПК України свідчить тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Так, будучи раніше судимим, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність можливого покарання, в разі доведеності вини, ОСОБА_3 може переховуватись від суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом розгляду судового провадження, свідки сторони обвинувачення судом не допитані, в разі наявності такої необхідності за умови встановлення відповідного порядку дослідження доказів. Так, обвинувачений об`єктивно може здійснювати вплив або навіть тиск на свідків (військовослужбовців одного й того ж підрозділу з обвинуваченим), що призведе до можливості уникнення ним кримінальної відповідальності (за умови доведеності провини) та сприятиме перешкоджанню здійсненню розгляду кримінального провадження. При цьому, суд може обґрунтувати свої висновки за загальним правилом на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Також відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи воєнний стан, кваліфікацію діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відсутність постійного джерела доходу, дійсно можна засвідчити існування такого ризику як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, продовжити протиправну діяльність, або здійснити незаконний вплив на свідків, повернувшись до місця несення служби. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що за станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі. Доказів протилежного суду не надано.

Судом для перевірки тверджень ОСОБА_3 , викладених у його клопотанні, під час даного підготовчого судового засідання досліджено наявні у прокурора дкоази щодо відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження (на виконання ст.290 КПК України), проти дослідження яких судом сторона захисту не заперечувала, що з`ясовувалось головуючим суддею у даній справі.

Про порушення права на захист на стадії проведення підготовчого судового засідання, а також належної правової процедури чітких та переконливих доказів стороною захисту не надано, зазначений тезис не конкретизований, а дослідження письмових матеріалів на даній стадії провадження не є допустимим, що у сукупності свідчить про необґрунтованість клопотання сторони захисту, у зв`язку із чим, судом встановлено підстави для відмови у його задоволенні.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

На переконання суду клопотання прокурора відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зберігає свою актуальність й те, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого під час судового провадження. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки та нормативно не передбачено (ч.8 ст.176 КПК України).

Крім того, на переконання суду, враховуючи встановлені обставини, застосування домашнього арешту, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним та нормативно можливим.

Разом з цим, враховуючи приписи ч.4 ст.183 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, дані про особу обвинуваченого, судимість якого не знята та не погашена у передбаченому чинним законодавством порядку, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, обвинуваченим у якому є ОСОБА_3 .

На підставі наведеного судом встановлено підстави для задоволення клопотання прокурора, при цьому, у задоволенні клопотання сторони захисту, наведеного вище по тексту ухвали, а саме,щодо скасування запобіжного заходу суд відмовляє.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 115, 177-178, 182-183, 193, 194, 196-197, 205-206, 219, 309, 314-315, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" з 20.06.2024 по 18.08.2024, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити до 18.08.2024 включно.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали суду складений та проголошений 21.06.2024 о 08-00 годині.

Суддя ОСОБА_1