Справа № 461/3545/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/828/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі судових засідань Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

встановила:

вищевказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено повністю.

Продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 08 вересня 2024 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 08 вересня 2024 року наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати місце постійного розташування, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

-повідомляти старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 , або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , стосовно обставин, які підлягають дослідженню у кримінальному провадженні №0000095 від 05 квітня 2024 року;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що стороною обвинувачення доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Про наявність вказаного ризику свідчить те, що у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Крім того, соціальні зв`язки ОСОБА_7 та його матеріальний стан не перешкоджають йому покинути Львівську область та переховуватись від органу досудового розслідування. Крім того, на даний час органом досудового розслідування не отримано всіх речових доказів та знарядь вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 може знищити або сховати такі та може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою із спеціальним статусом, а саме військовослужбовцем, у зв`язку з чим приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту останньому слід відбувати за місцем проходження військової служби у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, від 08.07.2024 року, та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або ж заставив розмірі 20-ти прожиткових мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що обраний запобіжний захід занадто суворий, не відповідає обставинам справи, характеристиці підозрюваного, обраний без врахування всіх важливих обставин визначених ст. 178 КПК України.

Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 , відповідно до наказу №99 від 19.04.2024 року, виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується записом у його військовому білеті.

Зазначає, що саме по собі приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , не пристосоване для постійного проживання військовослужбовців.

Окрім того зазначає, що орган національної поліції, на який покладено обов`язок виконання ухвали слідчого судді про застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , позбавлений можливості здійснювати контроль за виконанням ухвали, оскільки безперешкодно заходити на територію військової частини в будь-який час працівники поліції не маю можливості, електронного засобу контролю ними також по цій причині не застосовано. Фактично виконання на себе даної ухвали слідчого судді взяло керівництво ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не передбачено вимогами КПК України.

Зазначає, що за період перебування підозрюваного ОСОБА_7 , під цілодобовим домашнім арештом на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній взагалі ніяким чином не залучається до несення служби, а фактично утримується на території РТЦК та СП, куди йому знайомі приносять переодягнутись, та харчування.

Вказує також про те, що за період несення служби неодноразово заохочувався керівництвом, раніше не судимий, ніколи не притягався до кримінальної чи будь-якої відповідальності.

Крім того, просить взяти до уваги той факт, що підозрюваний являється звичайним солдатом ЗСУ, в підпорядкуванні якого не було і не могло бути будь-якої службової особи, в своїй службовій діяльності повністю підпорядкований керівництву, зобов`язаний виконувати накази у відповідності до покладених на нього функціональних обов`язків, а тому фізично не має будь-якої змоги знищити, спотворити будь-які документи, а так само вплинути на свідків чи експертів.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який частково підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно положень ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, на строк не більше двох місяців, як зазначено в ч. 6 ст. 181 КПК України. У разі необхідності, відповідно до ч.7 ст.194 КПК України, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181, ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку домашнього арешту, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують домашній арешт; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт.

Апеляційний суд погоджується, що передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на даний час в певній мірі існують, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, врахував що у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Крім того, соціальні зв`язки ОСОБА_7 та його матеріальний стан не перешкоджають йому покинути Львівську область та переховуватись від органу досудового розслідування. Крім цього, органом досудового розслідування не отримано всіх речових доказів та знарядь вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 може знищити або сховати такі.

Разом з цим, слідчий суддя, враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою із спеціальним статусом, а саме військовослужбовцем, у зв`язку з чим приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту останньому слід відбувати за місцем проходження військової служби у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, і забезпечить як право підозрюваного на свободу, так і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4