печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі постанови від 07.04.2010 у кримінальній справі №49-2929, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі постанови від 07.04.2010 у кримінальній справі №49-2929, а саме на: об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, що зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16.04.2010 Першою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 9737793, реєстраційний номер у реєстрі заборон 129/2010.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, адвокат зазначає що накладений арешт на майно ОСОБА_4 у кримінальній справі, в якій відносно нього прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в його діянні складу злочину (п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року), порушує його право власника на користування та розпорядження майном, з огляду на наступне.

Станом на 03.06.2024 ОСОБА_4 стало відомо, що на все його майно накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на майно від 07.04.2010, винесеної слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 .

Вказана постанова прийнята слідчим в рамках досудового розслідування у кримінальній справі №49-2929 з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, а також можливого в майбутньому цивільного позову на підставі ст.ст. 125, 126, 130 КПК України (в редакції станом на 07.04.2010).

Кримінальна справа порушена 31.03.2010 старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 09.04.2010 в межах даної кримінальної справи ОСОБА_6 був притягнутий як обвинувачений згідно постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5

16.08.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_4 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року.

Таким чином, станом на 03.06.2024 на все майно ОСОБА_4 накладений арешт у кримінальній справі, в якій відносно нього прийнято рішення про закриття кримінальної справи за відсутністю в його діянні складу злочину (п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року), що порушує його право власника на користування та розпорядження майном.

ОСОБА_4 є власником наступного нерухомого майна: - нежитлове приміщення офісу, загальною площею 93.1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розмір частки: 1/1. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 362, посвідчений 05.08.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ; - 2-кімнатна квартира, загальною площею 51,6 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 20583953, розмір частки 1/1. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, номер № 4489, посвідченого 17.10.2007 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Згідно Інформаційної довідки із Реєстру речових прав на нерухоме майно на все його майно, в томі числі на зазначені об`єкти нерухомого майна, накладений арешт на підставі постанови від 07.04.2010 у кримінальній справі №49-2929.

Особа, яка звернулась з клопотанням, в судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, адвокат ОСОБА_3 , подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судове засідання слідчий, прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Зі змісту клопотання вбачається, що відповідно до Інформаційної довідки із Реєстру речових прав на нерухоме майно на все майно ОСОБА_4 , накладено арешт на підставі постанови від 07.04.2010 у кримінальній справі №49-2929.

16.08.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_4 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 зазначає, що оскільки прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу злочину (п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року), арешт на майно порушує право на користування та розпорядження його майном.

Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.

Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства - 24.12.2007, тобто до набрання чинності новим КПК України.

Отже, виходячи із п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу.

Проте положеннями КПК України ( в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

Крім цього, у межах кримінальної справи, що розслідувалася, власник майна, який не набував процесуального становища підозрюваного, обвинуваченого, чинним на той час кримінально-процесуальним законом не був наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення майна з-під арешту.

Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК України 1960 року не містив. Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст пункту сьомого частини першої статті 253, пункту восьмого частини першої статті 324, частини тринадцятої статті 335 цього tp:/ ІНФОРМАЦІЯ_1 " title="Кримінально-процесуальний кодекс України">Кодексу передбачалося лише після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Під час судового розгляду встановлено, що на майно ОСОБА_4 , накладено арешт на підставі постанови від 07.04.2010 у кримінальній справі №49-2929, відповідно до положень КПК України 1960 року, а саме до набрання чинності КПК України 13.04.2012.

Таким чином, спори про право, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року № 6-26цс13.

Позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінним - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 pоку, то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт майна, про скасування якого просить адвокат був застосований під час досудового слідства до набрання чинності КПК України 2012 року, враховуючи, що такі процесуальні рішення уповноважених посадових осіб органу досудового розслідування щодо арешту майна, про які зазначено в клопотанні, не можуть бути на даний час предметом розгляду, а скасування арешту, накладеного у такий спосіб, не відноситься до повноважень слідчого судді у розумінні положень ст.174 КПК України, а також те, що Перехідними положеннями чинного КПК України чітко визначено порядок вирішення питань про скасування арешту майна, у зв`язку з чим суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотанням про скасування арешту майна.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює заявнику, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту в цивільно-правовому порядку, з урахуванням правових позицій, наведених у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 за результатом розгляду цивільної справи № 6-26цс13.

Керуючись ст.ст.273, 409, 411 (в редакції 1960 року) КПК України, ст. ст. 170-175, 532 КПК України (в редакції чинного законодавства), -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі постанови від 07.04.2010 у кримінальній справі №49-2929 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1