Справа № 991/1956/24
Провадження 1-кс/991/1981/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_8 про закриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває скарга адвоката ОСОБА_4 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016.

У ході судового розгляду детектив ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_8 подали до суду клопотання про закриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016. Зміст вимог та обґрунтування поданих клопотань є тотожним, за виключенням доводів прокурора щодо пропуску захисником строку, встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України, тож такі клопотання розглядаються як спільне клопотання сторони обвинувачення (клопотання прокурора).

Свою позицію обґрунтували тим, що слідчий суддя має право розглянути скаргу на повідомлення про підозру відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України лише у кримінальних провадженнях, відомості про вчинення кримінального правопорушення у яких внесені до ЄРДР після 16 березня 2018 року, що корелюється з висновками, зазначеними в постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №303/1425/18 та від 11.04.2023 №201/3571/20. Отже, положення зазначеної статті не можуть застосовуватись у кримінальних провадженнях, відомості про вчинення кримінальних правопорушень у яких внесені до вказаної дати, як це відбулося в даному випадку. Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 364 КК України. При цьому, зазначене кримінальне провадження було розпочато 20 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, а в подальшому матеріали цього кримінального провадження були об`єднані з матеріалами кримінальних проваджень, у яких відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 212 та ч. 3 ст. 209 КК України були внесені до ЄРДР 23.01.2017, 23.11.2018 та 11.01.2019, проте вони не стосувалися підозрюваного ОСОБА_9 .

В межах вказаного кримінального провадження №0000380 від 20.10.2016 ОСОБА_9 21.10.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України, яку адвокат ОСОБА_4 вважає необґрунтованою та оскаржує відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Водночас, як зауважено стороною обвинувачення ч. 1 ст. 303 КПК України була доповнена пунктом 10 згідно із Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII. Відповідно до п. 4 § 2 Прикінцевих положень Розділу 4 вказаного Закону, норми п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п.7 §1 розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16 березня 2018 року. Правило пункту 4 § 2 є особливим випадком застосування загального правила статті 5 КПК, який визначає ознаку, за якою застосовується різний правовий режим, притаманний будь-якій зміні законодавства - момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Отже, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України застосовуються лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР з 16 березня 2018 року, і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в ЄРДР до вказаної дати.

За таких обставин, повідомлення про підозру ОСОБА_9 не може бути оскаржене до слідчого судді на підставі п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки ОСОБА_9 підозрюється виключно у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке внесено в ЄРДР до введення в дію пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, а саме по епізоду, який був внесений до ЄРДР 20 жовтня 2016 року.

Окрім того прокурор у клопотанні наголосив, що скарга на повідомлення про підозру подана захисником з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України.

За наведених обставин, сторона обвинувачення просила закрити провадження за скаргою захисника на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000380.

У судових засіданнях прокурор ОСОБА_8 підтримав заявлене ним клопотання, просив закрити провадження за скаргою захисника на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000380.

Детектив ОСОБА_3 просив закрити провадження за скаргою адвоката на повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судових засіданнях заперечували проти закриття провадження, вважали клопотання сторони обвинувачення таким, що суперечить встановленій судовій практиці та обмежує права підозрюваного на доступ до правосуддя. Просили відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження за скаргою.

Заслухавши позиції учасників, дослідивши матеріали провадження, інші матеріали, надані учасниками під час розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України- параграф 1, статті 303-308. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням відповідних положень глави 26 цього Кодексу. За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч.2 ст.307 КПК України.

Встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016.

В межах вказаного кримінального провадження №0000380 від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_9 21.10.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України.

Зазначене повідомлення про підозру від 21.10.2022 стосовно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016 наразі оскаржується стороною захисту до слідчого судді відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

На переконання прокурора, внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000380 відбулося 20 жовтня 2016 року, тобто до 16 березня 2018 року, отже положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, які надають право на оскарження повідомлення про підозру у такому кримінальному провадженні застосуванню не підлягають.

Стосовно можливості оскарження повідомлення про підозру слідчий суддя враховує наступне.

Положеннями пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року передбачається можливість оскарження на досудовому провадженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині 1 ст.58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99).

Згідно з п.4 §2 Прикінцевих положень Розділу 4 Закону №2147-VІІІ норми п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п.7 §1 розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

Таким чином з підстав, зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя має право розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію вищезгаданих змін, а саме з 16 березня 2018 року.

У той же час, у Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі № 991/1568/23 у кримінальному провадженні №0000380 судом касаційної інстанції висловлено наступну позицію.

У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід у практиці (рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Зміни до ч. 2 ст. 309 КПК у частині скасування повідомлення про підозру чи відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру внесені згідно із Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІI від 03 жовтня 2017 року (далі - Закон № 2147-VIІI), введені в дію з 16 березня 2018 року.

Цим Законом було суттєво розширено межі судового контролю під час досудового розслідування та запроваджено додаткові гарантії захисту прав осіб - учасників кримінального провадження.

Згідно з п. 4 параграфу 2 Прикінцевих положень Розділу 4 Закону № 2147-VIІI зазначені вище зміни не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін.

Водночас законодавець взагалі не передбачив вирішення ситуації, коли об`єднуються в одне провадження матеріали досудового розслідування, зареєстровані в ЄРДР до 16 березня 2018 року та після 16 березня 2018 року.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 31 жовтня 2022 року (справа № 753/12578/19, провадження № 51-206 кмо 22), положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» указаного Закону щодо здійснення судового контролю під час досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що найбільш сприятливим для заявника буде тлумачення закону, відповідно до якого в об`єднаних кримінальних провадженнях, які складаються з проваджень, зареєстрованих в ЄРДР до 16 березня 2018 року, та проваджень, зареєстрованих в ЄРДР після 16 березня 2018 року, мають застосовуватись гарантії, запроваджені Законом № 2147-VIІI.

Відтак під час досудового розслідування ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри в об`єднаному кримінальному провадженні, у якому частина відомостей про кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР до, а частина - після 16 березня 2018 року, підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином постановою від 27.02.2024, Верховний Суд скасував ухвалу АП ВАКС про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З огляду на викладене, Верховним Судом вже висловлено позицію щодо права підозрюваного у кримінальному провадженні №0000380 оскаржити повідомлення про підозру з підстав, викладених вище.

Подальше виділення епізодів за статтями, за якими не повідомлялось повідомлення про підозру, з кримінального провадження №0000380 не спростовують висновків Верховного Суду, який вже встановив наявність такого права у підозрюваного саме у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім того, факт виділення відповідних епізодів мав місце після звернення захисника підозрюваного до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру, а тому, з огляду на положення ст. 5 КПК України, не впливають на визначення обсягу прав підозрюваного.

За наведених обставин не беруться до уваги і твердження прокурора про те, що захисник ОСОБА_4 вже звертався зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 21.10.2022 до слідчого судді (справа №991/712/23) та ухвалою слідчого судді від 30.01.2023 було відмовлено у відкритті провадження за такою скаргою, тож на переконання прокурора, висновки викладені в ухвалі від 30.01.2023 мають застосовуватися і у даній справі.

Однак, слід наголосити, що висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 27.02.2024, стосуються саме кримінального провадження №0000380 та відповідно є обов`язковими для застосування, про що відомо прокурору. До того ж, постанова Верховного Суду ухвалена практично через рік після постановлення слідчим суддею ухвали від 30.01.2023 у справі №991/712/23.

Положеннями ч.ч. 5, 6, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Що стосується доводів прокурора в частині строків звернення із скаргою на повідомлення про підозру, то слід зауважити, що ч. 1 ст. 304 КПК України та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України за предметом оскарження встановлюють окремі процесуальні строки: для оскарження рішення, вчинення дії або бездіяльності - десять днів, та для оскарження підозри - після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

А відтак, оскільки строк, встановлений п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України є кримінально-процесуальним строком, який визначає строк оскарження та преклюзивний термін, доводи сторони обвинувачення щодо необхідність застосування положень ч. 1 ст. 304 КПК України у даному випадку є помилковими.

Аналогічні висновки наведені і в ухвалі АП ВАКС від 28.09.2023 у справі №991/7900/23.

Посилання сторони обвинувачення на ухвали слідчих суддів ВАКС не приймається до уваги, оскільки наведені висновки не мають обов`язкового характеру для застосування. У відповідності до положень ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 368 КПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» слідчий суддя, суд, під час застосування кримінального процесуального законодавства України має керуватися саме висновками щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду, а також практикою Європейського суду з прав людини.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 27.02.2024, правову природу діяльності слідчого судді, яка полягає у виконанні функції судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування, виходячи з необхідності, в даному випадку, застосування засади верховенства права, відповідно до якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і саме для здійснення слідчим суддею судового контролю щодо повідомлення про підозру в кримінальному провадженні законодавцем було доповнено ч. 1 ст. 303 КПК України пунктом 10 щодо можливості оскарження слідчому судді на досудовому провадженні повідомлення про підозру, тож підстави для закриття провадження за скаргою сторони захисту на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000380 відсутні.

Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1