03.05.2024
Справа № 642/2191/24
Провадження № 1-кп/642/423/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000135 від 15.04.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

встановив:

На розгляді Ленінського районного суд м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000135 від 15.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, в якому зазначила про примирення з обвинуваченим, завдана шкода відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має. Кримінальне провадження просила закрити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання, вважала можливим закрити провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку з примиренням обвинуваченого та потерпілого в порядку ст.46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Вину визнав.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 13.04.2023 близько 00 години 30 хвилин останній знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де вживав алкогольні напої з раніше йому знайомою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вступив у конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , перебуваючи у положенні сидячи, кулаком правої руки завдав одного удару у ділянку лівого ока потерпілої ОСОБА_4 , яка перебувала у напівзігнутому стані, по праву сторону відносно нього.

Внаслідок противоправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на тлі травматичного набряку на повіках лівого ока зовні від зіниці, крововиливу під з`єднувальну оболонку лівого ока зовні від зіниці, що відноситься, до легких тілесних ушкоджень та підтверджується висновком експерта № 09-539/2024 від 17.04.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження

Положеннями ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як на тому наголошено у абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

У ст. 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим:

1) умова - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 2) підстава - примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо: - вона вчинила злочин вперше; - вчинене нею діяння належить до кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину; - її посткримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обов`язкові елементи, як: щире покаяння особи; активне сприяння розкриттю злочину; - повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Для застосування ст. 46 КК України слід встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.

Під вчиненням злочину вперше у ст. 46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, про що на практиці свідчить відсутність: у особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 88 вона визнається такою, що не має судимості).

При визначенні особи такою, що вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, необхідно виходити, перш за все, з етимологічного значення цього поняття, а саме: такою визнається особа, яка фактично вчинила злочин перший раз. Разом з тим, при вирішенні цього питання слід враховувати і кримінально-правовий зміст поняття «вчинення злочину вперше». Це означає, що особа визнається такою, що вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не перший раз, але на день його вчинення існували юридичні підстави, що виключали можливість визнання вчинення злочину повторним або рецидивом злочинів. Це має місце, зокрема, якщо за раніше вчинений злочин: особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК (в тому числі у зв`язку із закінченням строків давності), згідно з законом про амністію чи на підставі акта про помилування; особа хоча і була засуджена, однак на момент вчинення нового злочину судимість було погашено або знято; особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння, скасована новим кримінальним законом.

Також слід зазначити, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину, закон надає їй право заперечувати проти закриття справи.

Враховуючи те, що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочину за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, посилання на об`єкт злочину має значення лише для встановлення самого складу злочину, передбаченого ст. 125 КК України, і при застосуванні ст. 46 КК України значення немає.

Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України.

Судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 125 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, у судовому засіданні судом неодноразово було роз`яснено і встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави.

Під час судового засідання потерпіла просила звільнити від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з примиренням, зазначивши, що з обвинуваченим вони примирились, жодних претензій до нього вона не має. При цьому, пояснила, що примирення є добровільним, жодного тиску на неї не вчинялось.

Таким чином, у судовому засіданні суд пересвідчився у дійсному волевиявленні потерпілої щодо примирення з обвинуваченим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положення ст. 12 КК України правопорушення, вчинене обвинуваченим, є проступком. Крім цього, ОСОБА_5 скоїв правопорушення вперше, визнав свою вину, щиро розкаявся. Потерпіла ОСОБА_4 просила суд закрити провадження у справі, у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, матеріальних чи моральних претензій до останнього не має.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

Підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст. 284 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1ст. 125 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2ст.284 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1