Справа № 733/1951/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/396/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 10 липня 2023 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2024 року щодо:

неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріхове Сакського району АР Крим, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України - виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з моменту його фактично затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді особистого зобов`язання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити та призначити останньому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Вважає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання послався на те, що ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності і вважається несудимим лише в силу ст. 89 КК України. Однак, посилання в судовому рішенні у будь-якій формі на судимість особи, яка погашена є неприпустимим, оскільки це суперечить ст. 88 КК України. Вказує, що судом не в повній мірі були враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування частини завданих збитків. Також поза увагою суду залишилась досудова доповідь, складена органом пробації, згідно з якою виправлення обвинуваченого можливе і без позбавлення волі.

В свою чергу від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких вони просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін. Потерпілі наполягають на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, так як ОСОБА_11 за цей час не зробив ніяких зрушень в бік виправлення, а у самих потерпілих значно погіршилося здоров`я, про що в матеріалах справи маються висновки експерта.

Суд першої інстанції встановив, що 09 липня 2023 року приблизно о 23-00 год. неповнолітній ОСОБА_11 прибув до домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , де маючи намір на незаконне проникнення до іншого володіння та житла особи, з метою відпочинку та ночлігу, реалізовуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушенні конституційного права громадян на недоторканість житла особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, всупереч волі власника, та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, відчинив хвіртку і потрапив на огороджену територію вказаного домоволодіння потерпілої, та надалі через пошкоджене вікно проник всередину житлового будинку, чим порушив конституційне право власника на недоторканість іншого володіння та житла.

Надалі неповнолітній ОСОБА_11 протиправно перебував у житловому будинку до його виявлення власником ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , приблизно о 07-30 год. 10 липня 2023 року.

Крім того, 10 липня 2023 року приблизно о 07-30 год. неповнолітній ОСОБА_11 , перебуваючи без законних підстав у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , під час виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо з`ясування правомірності знаходження неповнолітнього у вказаному будинку, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, завдав потерпілій ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив згідно з висновком судово-медичного експерта № 294 тілесне ушкодження у вигляді забійної рани на фоні синця правої виличної ділянки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та тілесне ушкодження у вигляді синців верхньої та нижньої повік лівого ока, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, 10 липня 2023 року приблизно о 07-30 год. неповнолітній ОСОБА_11 , перебуваючи без законних підстав у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , під час виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо з`ясування правомірності знаходження неповнолітнього у вказаному будинку, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, завдав потерпілому ОСОБА_8 приблизно чотирьох ударів кулаком правої руки та приблизно трьох ударів правою ногою в область обличчя, чим спричинив згідно з висновком судово-медичного експерта № 220 наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, синець нижньої та правої повіки правого ока, синець нижньої та верхньої повіки лівого ока, дві «забійно-рвані» рани лоба, «забійно-рвана» рану лівої виличної ділянки, синець носу, багатоуламковий перелом кісток носа, переломи нижньої та латеральної стінок орбіт, уламкові переломи виличних кісток, передньої латеральної та задніх стінок гайморових пазух, уламкові переломи верхньої щелепи, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Після спричинення тілесних ушкоджень з місця події втік.

Крім цього, 21 жовтня 2023 року приблизно о 10-20 год. неповнолітній ОСОБА_11 в період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває на даний час на підставі Указу Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом відкриття незамкненої хвіртки проник на територію господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_14 , а в подальшому через незамкнені двері будинку незаконно проник всередину, після чого з підвальної кімнати будинку неповнолітній ОСОБА_11 умисно, таємно, викрав частину металевої арматури довжиною 77 метрів, товщиною в 1 см, яку у вказаному приміщенні залишив на зберіганні потерпілий ОСОБА_15 , та в подальшому перевіз її за допомогою велосипеда до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Надалі, продовжуючи реалізовувати єдиний умисел спрямований на викрадення наявного майна, а саме металевої арматури, 21 жовтня 2023 року приблизно о 13-00 год неповнолітній ОСОБА_11 в період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває на даний час на підставі Указу Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прибув до господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_14 , де шляхом відкриття незамкненої хвіртки проник на територію домогосподарства, а потім через незамкнені двері будинку незаконно проник всередину, після чого з підвальної кімнати будинку неповнолітній ОСОБА_11 умисно, таємно, викрав частину металевої арматури довжиною 77 метрів, товщиною в 1 см, яку у вказаному приміщенні залишив на зберіганні потерпілий ОСОБА_15 , та в подальшому перевіз її за допомогою велосипеда до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім цього, продовжуючи реалізовувати єдиний умисел спрямований на викрадення наявного майна, а саме металевої арматури, 21 жовтня 2023 року приблизно о 14-30 год. неповнолітній ОСОБА_11 в період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває на даний час на підставі Указу Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прибув до господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_14 , де шляхом відкриття незамкненої хвіртки проник на територію домогосподарства, а потім через незамкнені двері будинку незаконно проник всередину, після чого з підвальної кімнати будинку неповнолітній ОСОБА_11 умисно, таємно, викрав решту металевої арматури довжиною 76 метрів, товщиною в 1 см, яку у вказаному приміщенні залишив на зберіганні потерпілий ОСОБА_15 , та в подальшому перевіз її за допомогою велосипеда до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_11 умисно викрав металеву арматуру загальною довжиною 230 метрів, товщиною в 1 см, вартість якої, згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 4996 від 20.11.2023 року становить 2 838,20 грн, яка належала ОСОБА_15 , чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану вище суму.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Що ж до доводів захисника про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги за відсутністю правових підстав.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд 1 інстанції при призначенні ОСОБА_11 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, зокрема одне з яких відноситься до тяжкого, його наслідки, фактичні обставини провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, його неповнолітній вік, те що він не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його негативну характеристику з місця проживання та з колишнього місця навчання.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що до пом`якшуючих покарання обставини обвинуваченого ОСОБА_11 суд першої інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинення їх неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Колегія суддів не може визнати обґрунтованими твердження захисника на посилання судом першої інстанції при призначенні покарання, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, оскільки, суд, зазначив, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, лише вказавши на схильність останнього до вчинення злочинів, так як ОСОБА_11 після звільнення від відбування покарання через короткий проміжок часу вчинив умисні злочини.

Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюються як середні, а виправлення ОСОБА_11 без позбавлення волі або обмеження волі можливе лише у винятковому випадку, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, у тому числі й ті, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, врахувавши думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили застосувати стосовно ОСОБА_11 найвищу міру покарання, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положення ст. 69 КК України та призначив покарання, яке в даному конкретному кримінальному провадженню, не є м`яким або не справедливим для обвинуваченого, та в повній мірі відповідає положенням ст. 65 КК України,

Призначене ОСОБА_11 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення.

Стороною захисту в апеляційному суді не наведено будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення та є підставою застосування ст. 75 КК України, тому міра покарання, визначена обвинуваченому судом, не підлягає пом`якшенню.

Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2024 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4