10.05.2024
Справа № 331/2195/23
Провадження № 1-кс/331/928/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінального провадженні ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню № 0000089 від 22.03.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області підполковник юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінального провадженні ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню № 0000089 від 22.03.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.03.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.05.2024 о 20 год. 43 хв. громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні № НОМЕР_1 оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, за попередньою змовою із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_6 , із власних корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи про обмеження, щодо виїзду громадян України чоловічої статі призовного віку (від 18 до 60 років) за кордон на період дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 на території України, використовуючи з метою конспірації своєї протиправної діяльності вигадане ім`я « ОСОБА_7 » та абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , відправив поштове відправлення №0497 на ім`я гр. України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заздалегідь виготовленою підробленою довідкою про перебування на консульському обліку (справа №35) на ім`я доньки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її нібито перебування на тимчасовому консульському обліку в Посольстві України у Португальській Республіці з 30.11.2023 строком до 30.11.2024, яка необхідна для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 , як військовозобов`язаного який підлягає мобілізації, через державний кордон України.

10.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.03.2022 гр. України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 3 ст. 332 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п.3 ч.1 ст.170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

На обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 має у власності транспортний засіб марки «TOYOTA PRADO» д.н.з. НОМЕР_3 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.04.2024 та реєстраційною карткою транспортного засобу.

Також, виходячи з того, що ОСОБА_5 достовірно відомо про те, що він має статус підозрюваної особи, у вчинені тяжкого злочину, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження наведеного вище переліку майна ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, шляхом встановлення заборони на відчуження вказаного вище майна, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника.

На підставі вищевикладеного слідчий просить слідчого суддю клопотання про арешт майна, задовольнити. Накласти арешт шляхом заборони відчуження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на транспортний засіб марки «TOYOTA PRADO» д.н.з. НОМЕР_3 .

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 10.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.03.2022 гр. України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Зокрема, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має у власності транспортний засіб марки «TOYOTA PRADO» д.н.з. НОМЕР_3 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.04.2024 та реєстраційною карткою транспортного засобу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

Відповідно до частини 3 статті 332 КК України, сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів, - караються позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Отже, об`єкт рухомого майна, який належать на праві власності підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у разі ухвалення обвинувального вироку може підлягати конфіскації.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , необхідне, зокрема, з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на відчуження вказаного вище майна, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт цього майна, тому на підставі вищезазначеного, підлягає задоволенню у повному обсязі клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області підполковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінального провадженні ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню № 0000089 від 22.03.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на транспортний засіб марки «TOYOTA PRADO» д.н.з. НОМЕР_3 .

Роз`яснити, що згідно статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню старшим слідчим в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області підполковником юстиції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 о