Справа № 761/1002/24
Провадження № 1-кс/761/1457/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 01.12.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000538 від 20.07.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на рішення слідчого, в якій просить скасувати постанову від 01.12.2023 слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у залученні потерпілим.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000358 від 20.07.2023 за заявою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 366 КК України. 29.11.2023 подано заяву до слідчого про залучення її як потерпілої в кримінальному провадженні №0000538 від 20.07.2023. 27.12.2023 отримала постанову про відмову в залученні потерпілим. Вважає постанову незаконною, оскільки їй було завдано моральну шкоду. Моральну шкоду було завдано через необізнаність про існування постанови про зупинення досудового розслідування з підстав її розшуку. ЇЇ страждання проявилися в душевних переживаннях, занепокоєнні, постійному нервуванні, соромі, приниженості, страху. Вона змушена була докладати значних зусиль для підтвердження своєї невинуватості у тому, що не було підстав зупиняти досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000847 від 20.09.2021, у зв`язку з неіснуючим розшуком.

Представник скаржника у судовому засіданні просив скаргу задовольнити з підстав викладених у ній.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Другим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000538, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відомості до якого внесено на підставі заяви ОСОБА_7 .

Слідчому було подано клопотання ОСОБА_4 про залучення її як потерпілої до кримінального провадження №0000538 від 20.07.2023.

01.12.2023 слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві винесено постанову про відмову у залученні ОСОБА_8 у якості потерпілої.

Підставою відмови слідчий зазначає те, що в органу досудового розслідування немає об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки факт службового підроблення з боку працівників СУ ГУНП у м.Києві остаточно не встановлено та зібрана кількість доказів на даному етапі досудового розслідування не достатня для встановлення вини працівника СУ ГУНП у м. Києві, у вчиненні кримінального правопорушення або спростування даного факту.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість, у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Слідчий суддя погоджується оскаржуваною постановою слідчого та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова слідчого є мотивованою, слідчим зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Слідчий здійснює свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 221, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 01.12.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000538 від 20.07.2023,- відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в силу ст.309 КПК України не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 02.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1