Справа № 201/2990/24
Провадження № 1-кс/201/994/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003499, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2022, про здійснення спеціального досудового розслідування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за №0003499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф путін в.в. та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, російської федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року російською федерацією визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку», створені за підтримки рф навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22 лютого 2022 року президентом рф направлено до ради федерації звернення про використання ЗС рф за її межами, яке задоволено.

24.02.2022 на виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва рф, військовослужбовців ЗС рф, шляхом агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі Маріупольського району та м. Маріуполь Донецької області, які було захоплено не пізніше 01.03.2022.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який діє на цей час.

Так, відповідно переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, територія Маріупольського району, Донецької області, з 05.03.2022 року є тимчасово окупованою територією України.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-IX «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського тоталітарного режиму в Україну» російська федерація визнана державою - терористом (державою - агресором).

Відповідно до положень «Договору між російською федерацією та донецькою народною республікою про прийняття до російської федерації донецької народної республіки та утворення у складі російської федерації нового суб`єкта» від 30.09.2022 № 372-ФЗ «донецька народна республіка вважається прийнятою до російської федерації з дати підписання цього договору», «з дня прийняття до російської федерації донецької народної республіки у складі російської федерації утворюється новий суб`єкт - донецька народна республіка», «державною мовою донецької народної республіки є російська мова», «законодавчі та інші нормативні правові акти російської федерації діють на території донецької народної республіки з дня прийняття до російської федерації донецької народної республіки та освіти у складі російської федерації нового суб`єкта, якщо інше не передбачено законодавством російської федерації».

Відповідно до положень федерального конституційного закону рф від 04.10.2022 № 5-ФКЗ «Про прийняття у російську федерацію донецької народної республіки та заснування у складі російської федерації нового суб`єкта донецької народної республіки», «донецька народна республіка приймається до російської федерації відповідно до конституції російської федерації та статті 4 федерального конституційного закону від 17 грудня 2001 року N 6-ФКЗ «Про порядок прийняття до російської федерації та утворення у її складі нового суб`єкта російської федерації», «законодавчі та інші нормативні правові акти російської федерації діють на території донецької народної республіки від дня прийняття у російську федерацію донецької народної республіки та заснування у складі російської федерації нового суб`єкта, якщо інше не передбачено цим федеральним конституційним законом», «нормативні правові акти донецької народної республіки діють на території донецької народної республіки до закінчення перехідного періоду або до прийняття відповідного нормативного правового акту російської федерації та (або) нормативного правового акту донецької народної республіки».

Відповідно до п. 6 ст. 2 «Про освіту в російській федерації» від 29.12.2012 № 273-ФЗ (далі - закон № 273-ФЗ) «федеральний державний освітній стандарт - сукупність обов`язкових вимог до освіти певного рівня та (або) до професії, спеціальності та напряму підготовки, затверджених залежно від рівня освіти федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері загальної освіти, або федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері вищої освіти».

Відповідно до п.2 ст.10 закону № 273-Ф3 «освіта поділяється на загальну освіту, професійну освіту, додаткову освіту та професійне навчання, що забезпечують можливість реалізації права на освіту протягом усього життя (безперервна освіта)», п.5 ст.10 «у російській федерації встановлюються такі рівні професійної освіти: 1) середня професійна освіта; 2) вища освіта бакалаврат; 3) вища освіта спеціаліст, магістратура; 4) вища освіта підготовка кадрів вищої кваліфікації».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 закону № 273-ФЗ «в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові російської федерації, якщо цією статтею не встановлено інше. Викладання та вивчення державної мови російської федерації в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до федеральних державних освітніх стандартів та освітніх стандартів».

Відповідно до ст. 69 закону № 273-ФЗ «вища освіта має на меті забезпечення підготовки висококваліфікованих кадрів за всіма основними напрямами суспільно корисної діяльності відповідно до потреб суспільства та держави, задоволення потреб особистості в інтелектуальному, культурному та моральному розвитку, поглибленні та розширенні освіти, науково-педагогічної кваліфікації».

Відповідно до положень федерального закону від 17.02.2023 N 19-ФЗ «Про особливості правового регулювання відносин у сферах освіти та науки у зв`язку з прийняттям до Російської Федерації Донецької Народної Республіки, Луганської Народної Республіки, Запорізької області, Херсонської області та утворенням у складі Російської Федерації нових суб`єктів - Донецької Народної Республіки, Луганської Народної Республіки, Запорізької області, Херсонської області та про внесення змін до окремих законодавчих актів Російської Федерації» - «з дня прийняття Донецької Народної Республіки … до Російської Федерації для навчальних організацій, які здійснюють освітню діяльність та розташовані на територіях Донецької Народної Республіки… встановлюється, що…особи, які здобувають освіту за освітніми та (або) освітньо-кваліфікаційними рівнями (рівнем освіти та (або) кваліфікації), що застосовуються на територіях Донецької Народної Республіки… до дня їх прийняття до Російської Федерації, вважаються прийнятими на навчання за освітніми програмами відповідно до рівня освіти та кваліфікації за професіями, спеціальностями та напрямами підготовки відповідно до цього Федерального закону».

Так, після 05.03.2022, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил російської федерації території Маріупольського району Донецької області, представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено заклад освіти під назвою «Федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования «Мариупольский государственный университет имени ОСОБА_7 »», розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, проспект Будівників, буд.129а.

У період тимчасової окупації Маріупольського району, Донецької області, окупаційною адміністрацією Російської Федерації всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти РФ.

Після 05.03.2022, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил російської федерації території м.Маріуполя Донецької області, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно володіючи інформацією, що з 24.02.2022 підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України у порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняв рішення у період воєнного стану перейти на бік ворога, тобто на сторону окупаційної влади російської федерації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , у жовтні 2022 року (точний дата та час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території м.Маріуполя, Донецької області, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, умисно, добровільно погодився на співпрацю з окупаційною владою російської федерації, та добровільно прийняв пропозицію обійняти посаду завідуючого кафедри історії так званого «Федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования «Мариупольский государственный университет имени А.И. Куинджи», розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, проспект Будівників, буд.129а.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, маючи мету, направлену на здійснення дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, з жовтня 2022 року (точний дата та час органом досудового розслідування не встановлено) займаючи посаду завідуючого кафедри історії так званого «Федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования «Мариупольский государственный университет имени А.И. Куинджи», згідно з посадовими завідуючого кафедри вказаної освітньої установи, передбаченими чинним законодавством держави-агресора рф, з урахуванням вимог федерального закону № 273 від 29.12.2012 р. «Про освіту в російській федерації», виконує покладені на нього наступні функції:

«3.1. Завідувач кафедри виконує такі обов`язки:

3.1. У рамках трудової функції:

3.1.1. Здійснює керівництво кафедрою відповідно дозаконодавством Російської Федерації про освіту, Статутом Університету та інших локальних нормативних актів.

3.1.2. Розробляє стратегію розвитку діяльності кафедри напрямів підготовки, зміцнює та розвиває зовнішні зв`язки з роботодавцями та органами управління освітою.

3.1.3. Здійснює аналіз ринку освітніх послуг та ринку праці за напрямами підготовки кафедри.

3.1.4. Формує пропозиції щодо покращення ведення навчального процесу на кафедрі

3.1.5. Забезпечує виконання державного освітнього стандарту.

3.1.6. Створює умови для формування у основних складових компетентності, що забезпечує успішність майбутньої професійної діяльності випускників

3.1.7. Проводить моніторинг та оцінку якості проведення викладачами всіх видів навчальних занять з курованих навчальних курсів, дисциплін (модулів), організації дослідницької, проектної та іншої діяльності учнів.

3.1.8. Визначає педагогічні методи та засоби навчання з метою забезпечення високої якості навчального процесу

3.1.9. Організує проведення та контролює виконання всіх видів навчальних занять з усіх форм навчання.

3.1.10. Присутня на навчальних заняттях, а також на іспитах та заліках на вибір.

3.1.11. Регулярно проводить засідання кафедри з обговорення запланованих та поточних питань навчальної, наукової, методичної діяльності працівників кафедри та виховної роботи.

3.1.12. Подає на затвердження декану факультету плани роботи кафедри та індивідуальні плани роботи викладачів кафедри.

3.1.13. Контролює якість та виконання індивідуальних планів викладачів кафедри та інших працівників.

3.1.14. Здійснює розподіл педагогічного навантаження та функціональних обов`язків між працівниками кафедри та контролює своєчасність та якість їх виконання.

3.1.15. Організовує за дорученням керівництва факультету проведення науково-дослідної роботи на кафедрі, розглядає дисертації, представлені до захисту працівниками кафедри або здобувачами вченої ступеня.

3.1.16. Вивчає, узагальнює та поширює досвід роботи викладачів кафедри, забезпечує навчальну та методичну допомогу початківцям викладачам кафедри.

3.1.17. Планує підвищення кваліфікації викладачів кафедри.

3.1.18. Звітує про результати діяльності кафедри перед деканом факультету на Вченій раді факультету.

3.1.19. Забезпечує складання та зберігання всіх видів документації та звітність за підсумками діяльності кафедри.

3.1.20. Сприяє встановленню гуманних, морально здорових відносин у студентському середовищі та серед викладачів.

3.2. У рамках трудової функції:

3.2.1. Розробляє та читає курси з дисциплін відповідно до встановленим навчальним навантаженням.

3.2.2. Здійснює вибір сучасних технічних засобів навчання при проведенні навчальних занять та забезпечує можливості їх використання.

3.2.3. Здійснює контроль та оцінку освоєння учнями навчальних курсів, дисциплін (модулів) програм бакалаврату та магістратури, у тому числі у процесі проміжної атестації (самостійно та (або) у складі комісії).

3.2.4. Бере участь у науково-дослідній роботі кафедри, забезпечує виконання наукової роботи та підготовку науково-педагогічних кадрів, звітує про свою роботу перед деканом факультету з основних питань навчально-виховної, науково-дослідницької, науково-методичної діяльності кафедри.

3.2.5. Організовує та здійснює контроль за ознайомчою, навчально-виробничої та іншими видами практики учнів, курсовими та випускними кваліфікаційними роботами.

3.2.6. Забезпечує проведення курсових, іспитів та заліків, а також проміжних випробувань, які навчаються з окремих предметів, аналізує їх результати та повідомляє про них на засіданнях кафедри.

3.2.7. Керує науково-дослідною роботою учнів.

3.2.8. Організує обговорення завершених науково-дослідних робіт та результатів можливості їх впровадження.

3.2.9. Забезпечує складання висновків на підручники, навчальні та навчально-методичні посібники.

3.2.10. Приймає безпосередню участь у підготовці підручників, наочних посібників та навчально-методичних матеріалів кафедри.

3.2.11. Керує підготовкою науково-педагогічних кадрів.

3.2.12. Веде науково-дослідну роботу на кафедрі.

3.3. Завідувач кафедри зобов`язаний проходити обов`язкові попередні (при вступі на роботу) та періодичні медичні огляди (обстеження), а також позачергові медичні огляди (обстеження) у порядку, встановленому законодавством російської федерації».

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.03.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.03.2023

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 03.03.2023;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 03.03.2023;

-Протоколом огляду мережі Інтернет від 04.03.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.06.2023;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 13.06.2023;

-Протоколом огляду мережі Інтернет від 05.07.2023;

-Протоколом огляду мережі Інтернет від 19.12.2023;

-Висновком експерта № 129 від 15.02.2024;

-Протоколом огляду мережі Інтернет від 22.02.2024;

-Протоколом огляду мережі Інтернет від 27.02.2024;

-Матеріалами, зібраними оперативними підрозділами СБУ, що у відповідності до ч. 2 ст. 99 КПК України є доказами.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, тимчасовою окупацією частини території Донецької області та проведенням бойових дій, а також, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 постійно перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістки про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №45 (7705) від 01.03.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного стосовно ОСОБА_5 , а також повістки про виклик підозрюваного на 05, 06 та 07.03.2024 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту та проведення за його участю інших процесуальних дій в якості підозрюваного.

Жодного разу у визначені в повістках час та місце громадянин України ОСОБА_5 не з явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, 01.03.2024 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру та 01.03.2024 громадянина ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

Таким чином, 01.03.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме про те, що він підозрюється у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Згідно з відповіддю Маріупольського РВ 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 постійно перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області, у зв`язку з чим викликати його до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях для проведення необхідних процесуальних дій немає можливості.

Таким чином, місцезнаходження ОСОБА_5 на даний час невідоме у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування.

08.03.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування, та проведення якого доручено оперативним співробітникам Маріупольського РВ 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки на виклики слідчого (не прибув на виклики без поважної причини більше як два рази), оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Розшук підозрюваного ОСОБА_5 триває, перепустки для перетину з/на тимчасово окупованої території останній не отримував, державний кордон України не перетинав. Свідки, яких необхідно допитати під час розгляду клопотання відсутні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0003499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2022.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, тимчасовою окупацією частини території Донецької області та проведенням бойових дій, а також, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 постійно перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістки про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №45 (7705) від 01.03.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного стосовно ОСОБА_5 , а також повістки про виклик підозрюваного на 05, 06 та 07.03.2024 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту та проведення за його участю інших процесуальних дій в якості підозрюваного.

Жодного разу у визначені в повістках час та місце громадянин України ОСОБА_5 не з явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, 01.03.2024 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру та 01.03.2024 громадянина ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

Таким чином, 01.03.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме про те, що він підозрюється у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до матеріалів клопотання, з дотриманням вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання підозрюваний постійно перебуває на тимчасово окупованій території України і встановити його точне місце перебування не видається за можливе. Доказами перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджено зібраними матеріалами досудового розслідування.

08.03.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування, та проведення якого доручено оперативним співробітникам Маріупольського РВ 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1. 2. ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 т. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5, КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003499, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2022, про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження №0003499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2022, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 09-25 годині 19.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1