Справа № 442/2481/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/790/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000118 від 15.02.2023 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та обрано йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_6 вартість проведення експертиз в сумі 6459, 20 грн. в користь держави.

Знято арешт накладений Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2023 року на викрадене майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме на мобільний телефон марки «Nokia 125» моделі ТА-1253, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім картку мобільного зв`язку Київстар.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 будучи неодноразово судимим, востаннє 18.06.2020 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, 12.12.2022 звільнений з установи відбування покарання по відбуттю призначеного покарання, у якого відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 88, п. 8 ч. 1 ст. 89, ч. 5 ст. 90 та ст. 91 КК України судимість за попереднє покарання не відбута, не знята та не погашена у визначеному законом порядку, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, а повторно вчинив новий, умисний, корисливий, тяжкий злочин проти власності.

Так, Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 «Продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2І02-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІX. Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом від №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від №2300-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року на 90 діб.

У ході досудового розслідування встановлено, що 12 лютото 2023 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в підїзді АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, вирішив таємно проникнути в приміщення належної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартири АДРЕСА_3 вказаного житлового будинку, звідки умисно викрасти наявні в пій цінні речі.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , в той же час усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи в у мовах воєнного стану, з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю власника житла ОСОБА_9 , переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені та викриті іншими сторонніми особами, підійшов до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , відкрив хідні двері, які не були замкнені на замок, увійшов в середину вказаного приміщення, пройшов у спальню кімнату, звідки умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Nokia 125» моделі ТА-1253, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1159.20 грн., який лежав на столі, та телевізор марки «LG LLD 371.N541 U» діагональ 37* серійний помер 310RABX8V757 вартістю 5300 грн., який стояв на дерев`яній тумбі в куті справа від входу, поклавши мобільний телефон в кишеню свого верхнього одягу, а телевізор замотавши в простирадло, виніс їх з квартири, телевізор переніс до свого знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де залишив на тимчасове зберігання в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , а мобільний телефон став використовувати у власних потребах, тобто викрадене чуже майно привласнив та розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди па загальну суму 6459.20 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить замінити покарання застосувавши ст. 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, просить врахувати, що активно сприяв розкриттю злочину, повернув потерпілому майно, а тому останній не має до нього жодних претензій.

Крім цього, звертає увагу, що хворіє рядом важких хвороб.

В судове засідання 30 квітня 2024 року вкотре не з`явився обвинувачений ОСОБА_6 . Колегія суддів, заслухавши думку прокурора та захисника, ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності обвинуваченого з огляду на наступне.

21.07.2023 року обвинуваченим ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, судовий розгляд вказаної скарги призначався 6 разів 31.08.2023, 10.10.2023, 14.11.2023, 21.12.2023, 20.02.2024, 30.04.2024. Обвинувачений ОСОБА_6 був повідомлені і знав, що апеляційне провадження в даній справі відкрито, та, що призначений апеляційний розгляд. 31 серпня 2023 року за клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 йому було призначено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області для здійснення захисту його інтересів. Після цього ОСОБА_6 в судові засідання не з`являвся, розгляд справи відкладався неодноразово. 30 квітня 2024 року ОСОБА_6 вкотре не з`явився в судове засідання, в матеріалах справи наявна розписка, про те, що ОСОБА_6 отримав повідомлення про розгляд справи 30 квітня 2024 року о 11:00 хв. Жодних клопотань від обвинуваченого про відкладення розгляду справи з підтвердженням поважності причин його неможливості з`явитись в судове засідання до суду не надходило. Тому апеляційний суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 зловживає своїми обов`язками по явці в суд, оскільки він знає про апеляційний розгляд даної справи, який розпочатий за його ж апеляційною скаргою, умисно та штучно створює обставини, направленні на затягування розгляду справи, (неявки у судові засідання із надуманих причин), що у свою чергу впливає на розумні строки розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій жодним чином не стоїть питання погіршення його становища, на основі доводів, які в ній наведені, в присутності захисника ОСОБА_8 , проте за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не прибув на судовий розгляд без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який апеляційні вимоги підтримав та позицію прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, за правилами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції обставин, які характеризують особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з видом і розміром призначеного покарання обвинуваченому, оскільки таке призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Що ж стосується звільнення від відбування покарання з випробуванням, то за змістом ст. 75 КК України, суд вправі прийняти таке рішення лише тоді, коли з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в повній мірі взяв до уваги усі обставини, які характеризують особу обвинуваченого і дійшов до вірного висновку, що виправлення ОСОБА_6 без реального відбування призначеного судом покарання є неможливим.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого в його апеляційній скарзі про наявність різного роду хвороб у обвинуваченого ОСОБА_6 , проте, звертає увагу, що ОСОБА_6 до того був неодноразово судимий, востаннє Гребіківським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, одразу після відбуття якого, вчинив нове кримінальне правопорушення. Вказана системність у його діях свідчить лише про те, що жодним чином попередні покарання своєї мети не досягли, а ОСОБА_6 висновків не зробив та на шлях виправлення не став. Наявність хвороб не вказує про те, що обвинувачений став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, раніше неодноразово судимого, який посередньо характеризується по місцю проживання, наявність обставини, що пом`якушє покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та враховуючи, що дане кримінальне правопорушення вчинено одразу після відбуття попереднього покарання, колегія суддів погоджується із висновком про те, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Таким чином апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4