справа № 631/1493/23
провадження № 1-кп/631/63/24
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я о б в и н у в а л ь н о г о а к т а

27 березня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2

з боку сторони захисту:

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

а також:

секретаря судового засідання ОСОБА_10

розглянувши і перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

07 листопада 2023 року під вхідним № 6113/23-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений слідчим та затверджений прокурором, якому на підставі приписів статей 36 і 37 зазначеного кодифікованого процесуального закону України надані відповідні повноваження, обвинувальний акт із доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 366 та частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України (т. 1 а. с. 68 - 69).

Зазначений обвинувальний акт із доданими до нього документами відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження о 15 годині 22 хвилин 07 секунд переданий на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 70).

На виконання приписів частини 1 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України ухвалою, прийнятою 08.11.2023 року, розпочато підготовче провадження (т. 1 а. с. 71 - 74).

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_2 , який згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України має відповідні повноваження та діє на підставі Постанови про призначення групи прокурорів, яка прийнята заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_11 18.08.2023 року, що зазначене кримінальне провадження підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області, підстав для його закриття чи повернення обвинувального акту не вбачається, так як той складений у повній відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України. Судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 631/1493/23 (провадження № 1-кп/631/63/24) слід здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинувачених та їх захисників, й просив призначити судовий розгляд справи за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні. Заяв та клопотань щодо витребування певних речей чи документів не мав, натомість прохав здійснити виклик до суду для допиту певних осіб, зазначених у клопотанні, зареєстрованому за вхідним № 1753/24-вх від 15.03.2024 року, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (т. 1 а. с. 25 - 26, 164 - 165, 166, 244).

Захисник ОСОБА_7 , який діяв за ордером (серії НОМЕР_1 ), виданим 23.08.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої допомоги б/н, укладеного того ж дня між ним та ОСОБА_4 ), за ордером (серії НОМЕР_2 ), виданим 23.08.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої допомоги б/н, укладеного того ж дня між ним та ОСОБА_5 ), і за ордером (серії НОМЕР_3 ), виданим 23.08.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої допомоги б/н, укладеного того ж дня між ним та ОСОБА_3 ), а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1691, виданого на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 44 від 11.03.2009 року, у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вказане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, про що ним надано письмове клопотання із відповідним доповненням, які зареєстровані у відповідності до вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України за вхідним № 6401/23-вх від 20.11.2023 року та № 1759/24-вх від 15.03.2024 року. Зауважив, що стороною обвинувачення його підзахисним ОСОБА_5 і ОСОБА_4 закидається у провину те, що вони, будучи членами позаштатної, постійно діючої військово-лікарської комісії при КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ в період часу з 04 до 07 жовтня 2022 року внесли завідомо неправдиві відомості до Висновків лікаря від 04.10.2022 року про наявність у ОСОБА_12 діагнозів відповідно до статей 23-а та 75-б Розкладу хворіб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, зазначивши, що останній не придатний до військової служби. Крім того внесли відомості до Картки обстеження, знаючи при цьому, що ОСОБА_12 не проходив військово-лікарську комісію, у вказаному медичному закладі в зазначену дату не перебував. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 використали ці документи під час засідання ВЛК за результатами проведеної військово-лікарської експертизи щодо визначення ступені придатності за станом здоров`я до військової служби військовозобов`язаного ОСОБА_12 шляхом надання іншим членам та Голові ВЛК завідомо підроблених документів, в результаті чого більшістю голосів під час голосування прийнято постанову ВЛК, яка оформлена та видана довідкою військово-лікарської комісії № 995 від 07.10.2022 року щодо непридатності ОСОБА_12 до військової служби з виключенням останнього з військового обліку. Одночасно із цим його підзахисному ОСОБА_3 стороною обвинувачення закидається у провину те, що він, перебуваючи на посаді голови комісії основного персонального складу позаштатної постійної діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 в період часу з 10.02.2023 року об 11:19 години до 13.02.2023 року о 12:00 години склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ - Довідку військово-лікарської комісії № 995 - з первинним реєстраційним номером первинної довідки, в якій зазначено іншу дату реєстрації 03.11.2022 року, інший діагноз ОСОБА_12 , який 03.11.2022 року не проходив військово-лікарську комісію, в КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ в зазначену дату не перебував. Проте, у цьому кримінальному провадженні закінчились строки досудового розслідування, визначені статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України, коли жодній особі не було повідомлено про підозру, а тому прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом поза межами строків досудового розслідування, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 17.08.2023 року, щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 366 та частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України. Крім того, заяв та клопотань щодо здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів з огляду на їх позицію у справі щодо закриття кримінального провадження не має, натомість у разі призначення справи до судового розгляду за наслідками підготовчого провадження не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про виклик певних осіб, так як їх показання розкриті стороні захисту у процесуальний спосіб й перешкод для допиту перелічених свідків в судовому засіданні, на його думку, не має (т. 1 а. с. 81 - 89, 90 - 132, 174, 175, 176, 177).

Обґрунтовуючи заявлене клопотання щодо закриття кримінального провадження, захисник вказав, що 06.08.2022 року Новобоварською окружною прокуратурою міста Харкова на підставі заяви ОСОБА_12 від 05.08.2022 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000068 за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною 5 статті 27 і частиною 3 статті 369-2 та ч.3 частиною 3 статті 369-2 Кримінального кодексу України. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_18 прийняте рішення про виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування щодо лікарів та голови військово-лікарської комісії КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, в діях яких вбачається склад злочину, передбачений частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України. 17.08.2023 року прокурором ОСОБА_2 в рамках розслідування кримінального провадження № 0000068 від 06.08.2022 року винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування з присвоєнням номеру кримінального провадження № 0000126 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, пункт 2 резолютивної частини якої (щодо долучення до виділених з матеріалів кримінального провадження № 0000068 від 06.08.2022 року, тобто матеріалів кримінального провадження № 0000126 від 17.08.2023 року в копіях та оригіналах певних документів) є юридично нікчемним, оскільки абзацом 5 пунктом 1 розділу 7 Положення про єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17.08.2023 року визначено, що облік відомостей про рух кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру, зокрема, при виконанні відповідних функцій (додаток 5), відомостей про виділення досудового розслідування в окреме провадження, якому присвоюється новий номер кримінального провадження. Таким чином, жодної належної правової процедури, окрім як виділення із матеріалів кримінального провадження в окреме провадження певних матеріалів з подальшою реєстрацією та присвоєнням нового номеру, не існує. Отже, кримінальне провадження № 0000126 від 17.08.2023 року є виділеним в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження № 0000068 від 06.08.2022 року. Постановою прокурора ОСОБА_2 від 18.08.2023 року подальше проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 від 17.08.2023 року доручено СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області. 18.08.2023 року на підставі рапорту старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 , зареєстровано кримінальне провадження № 0000785 від 18.08.2023 року за ознаками частини 2 статті 358 Кримінального кодексу України за фактом підробки документів ОСОБА_5 . Такою 18.08.2023 на підставі рапорту старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_19 , зареєстровано кримінальне провадження № 0000786 від 18.08.2023 року за ознаками частини 2 статті 358 Кримінального кодексу України за фактом підробки документів ОСОБА_4 . Постановою прокурора ОСОБА_2 від 18.08.2023 року матеріали кримінальних проваджень № 0000126 від 17.08.2023 року, № 0000785 від 18.08.2023 року та № 0000786 від 18.08.2023 року об`єднані в одне провадження за № 0000126 від 17.08.2023 року. 12.10.2023 в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000126 від 17.08.2023 року зареєстровані кримінальні провадження за № 0001019, № 0001020 і 0001021 із правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України. Постановою прокурора ОСОБА_2 від 13.10.2023 року матеріали кримінальних проваджень № 0000126 від 17.08.2023 року, № 0001019, № 0001020 і №1 001021 від 12.10.2023 року об`єднані в одне провадження за №4 000126 від 17.08.2023 року. 21.08.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України (пункт 57 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування), а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 того ж дня кожному окремо повідомлено у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 358 Кримінального кодексу України (пункти 58 й 59 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування). 13.10.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України (пункт 74 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування), а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 цього ж дня кожному окремо повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального проступку за частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України (пункти 72 й 73 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування). 03.11.2023 року прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України. Вказаний обвинувальний акт 06.11.2023 року направлено до Нововодолазького районного суду Харківської області, який отримав її та здійснив автоматизований розподіл 07.11.2023 року. Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Згідно з частиною 4 статті 110 цього ж кодексу обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Частина 2 статті 113 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього кодексу. Згідно з вимогами статті 219 вищенаведеного кодексу строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить , дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину та вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до частини 1 статті 294 зазначеного останнім кодифікованого акту якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині 2 статті 219 цього кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини 4 статті 219 цього кодексу. Згідно з частиною 5 статті 294 Кримінального процесуального кодексу України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає, а відповідно до пункту 10 частини 1 статті 284 цього ж кодексу кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. Відповідно до вимог частини 7 статті 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше. Отже, строк початку досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000126 від 17.08.2023 року має обраховуватись з 06.08.2022 року. Відповідно до класифікації кримінальні правопорушення, передбачені частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України відносяться до кримінального проступку, а кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить 12 місяців у кримінальних провадженнях щодо проступків та нетяжких злочинів, тому граничний строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000126 від 17.08.2023 року сплинув 06.08.2023 року. При цьому правило частини 8 статті 615 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент реєстрації спірного кримінального провадження) не застосовується, оскільки відомості як про спірне, так і первісне кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в Україні воєнного стану. Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей обчислення строків досудового розслідування в умовах воєнного стану» від 23.08.2023 року вищезазначену частину 8 викладено в наступній редакції: «8. У кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу. У кримінальних провадженнях, в яких відомості про кримінальне правопорушення, за виключенням злочинів, передбачених статтями 437 - 439 чи частиною 1 статті 442 Кримінального кодексу України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесена постанова про початок досудового розслідування у порядку, встановленому цією статтею, від дати введення воєнного стану і до дати його припинення чи скасування строк досудового розслідування до дня повідомлення особі про підозру становить 30 місяців. Строк досудового розслідування, зазначений в абзаці 2 цієї частини, може бути продовжений у порядку та в межах строків, передбачених параграфом 4 глави 24 цього Кодексу». Зазначені зміни набрали чинності 24.08.2023 року, проте граничний термін строків у даному кримінальному проваджені сплив 06.08.2023 року й поновленню не підлягає, що унеможливлює застосування обумовлених змін щодо даного кримінального провадження. Оскільки у даному кримінальному проваджені: повідомлення про підозру 21.08.2023 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 13.10.2023 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України; повідомлення про підозру 21.08.2023 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 13.10.2023 року ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України; повідомлення про підозру 21.08.2023 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 13.10.2023 року ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України; затвердження обвинувального акту 03.11.2023 року та його направлення 06.11.2023 року до Нововодолазького районного суду Харківської області,- відбулось поза межами строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження № 0000126 від 17.08.2023 року підлягає безумовному закриттю з підстав, передбачених пунктом 10 частини 1 статті 284 зазначеного останнім процесуального кодексу, що відповідно до пункту 2 частини 3 статті 314 цього ж кодексу вирішується у підготовчому судовому засіданні судом (т. 1 а. с. 81 - 89, 90 - 132).

Доповнюючи мотивування свого клопотання щодо закриття кримінального провадження, захисник ОСОБА_7 зазначив, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 08.12.2023 року, котрий набрав чинності 01.01.2024 року, частину 8 статті 615 Кримінального процесуального кодексу та частину 2 статті 219 цього ж кодексу виключено й внесені зміни до статті, зазначеної останньою, якою положення частини 1 статті 219 Кримінального процесуального кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури». Натомість вони не можуть бути застосовані до кримінального провадження № 0000126 від 17.08.2023 року, так як досудове розслідування в ньому було завершено ще до дня набрання чинності наведеного закону, а судовий розгляд справи - не розпочатий, оскільки відповідно до пункту 24 статті 3 Кримінального процесуального кодексу судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Отже, підготовче судове провадження та судовий розгляд не є тотожними, а є окремими стадіями судового провадження. Крім того, до частини 5 статті 294 вищевказаного кодексу змін чи доповнень внесене не було, вона є імперативною нормою. Також, наведеним законом не зазначене, що строки досудового розслідування, що закінчились до 01.01.2024 року (дати набрання ним чинності) підлягають поновленню. Відтак, кримінальне провадження № 0000126 від 17.08.2023 року безумовно підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 10 частини 1 статті 284 зазначеного останнім процесуального кодексу (т. 1 а. с. 245 - 253).

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні повністю підтримали думку свого захисника ОСОБА_7 та заявлене ним клопотання, й вказали, що інших клопотань до суду не мають й просять кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, за яким їх обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 366 та частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України відповідно, закрити.

Захисник ОСОБА_8 , який діяв за ордером (серії НОМЕР_4 ), виданим 15.03.2024 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої допомоги, укладеного 23.08.2023 року між ним та ОСОБА_6 ), а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2325, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 15 від 02.10.2018 року, у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вказане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, про що ним надано письмове клопотання із подальшими доповненням, які зареєстровані у відповідності до вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України за вхідним № 1747/24-вх від 15.03.2024 року та № 1760/24-вх від 15.03.2024 року. Зауважив, що стороною обвинувачення його підзахисному ОСОБА_6 закидається у провину те, що він, будучи призначеним лікарем ортопедо-травматологом відділення лікування хворих хірургічного профілю КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ в період з 03 до 07 жовтня 2022 року склав завідомо підроблений документ Акт дослідження стану здоров`я відносно ОСОБА_12 щодо проведення його амбулаторного обстеження під час військово-лікарської експертизи щодо визначення його ступеня придатності за станом здоров`я до військової служби та встановлення йому діагнозу, з яким він буде непридатний, котрий в подальшому був переданий на підпис голові комісії основного персонального складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок чого голова ВЛК здійснив підписання та засвідчення особистою печаткою зазначеного документа. Крім того, в подальшому даний Акт дослідження стану здоров`я був переданий лікарю хірургу члену резервного складу Позаштатної, постійно діючої ВЛК при КПП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ для розгляду, дані якого врахуванні під час подальшого огляду ОСОБА_12 на ВЛК. Таким чином, складений ОСОБА_6 . Акт дослідження стану здоров`я відносно ОСОБА_12 щодо проведення його амбулаторного обстеження про наявність у останнього діагнозу, який унеможливлює його придатність до проходження військової служби із подальшим виключенням із військової служби, дав змогу ОСОБА_6 таким чином вплинути на членів та голову ВЛК під час прийняття колегіального рішення, за результатами якого було видано Довідку № 995 від 07.10.2022 року, згідно з якою за наслідками медичного огляду ВЛК встановлено діагноз: «Хронічна рецедивуюча компресійно-ішемічна попереково-крижова мієлорадикулопатія L4-S1 із стійким люмбоішалгічним синдромом, нижнім дистальним парапарезом, порушенням акту ходи, обмеженням функції хребта» та визначено ОСОБА_12 на підставі статей 64а і 23а графи II Розладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого Наказом Збройних Сил України № 402 від 14.08.2008 року непридатним до військової служби із виключенням з військової служби. Проте, у цьому кримінальному провадженні закінчились строки досудового розслідування, визначені статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України, коли жодній особі не було повідомлено про підозру, а тому прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом поза межами строків досудового розслідування, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 17.08.2023 року, щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України. Окрім цього, заяв та клопотань щодо здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів з огляду на їх позицію у справі щодо закриття кримінального провадження не має, однак у разі призначення справи до судового розгляду за наслідками підготовчого провадження не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про виклик певних осіб, так як їх показання розкриті стороні захисту у процесуальний спосіб й перешкод для допиту перелічених свідків в судовому засіданні, на його думку, не має (т. 1 а. с. 167, 168, 169, 170, 189 - 196, т. 2 а. с. 1 - 9).

Обґрунтовуючи заявлене клопотання разом із його доповненнями щодо закриття кримінального провадження, захисник навів ти ж самі фактичні обстави й правове підґрунтя, що і захисник ОСОБА_7 . Проте, окремо звернув увагу суду на те, що 17.08.2023 року прокурором ОСОБА_18 складено рапорт на ім`я заступника керівника Новобаварської окружної прокуратури про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000068 від 06.08.2022 року встановлена причетність лікарів та голови військово-лікарської комісії КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, в діях яких нібито вбачається склад злочину, передбачений частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України. Крім того, 17.08.2023 року прокурором ОСОБА_2 в рамках розслідування кримінального провадження № 0000068 від 06.08.2022 року винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування з підстав, зазначених у рапорті, з присвоєнням номеру кримінального провадження № 0000126 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, пункт 2 резолютивної частині якої є юридично нікчемний та суперечить пункту 1 цієї ж резолютивної частини постанови. Абзацом 5 пунктом 1 розділу 7 Положення про єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17.08.2023 року визначено, що облік відомостей про рух кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру, зокрема, при виконанні відповідних функцій, відомостей про виділення досудового розслідування в окреме провадження, якому присвоюється новий номер кримінального провадження. Таким чином, системне тлумачення вказаних норм дає змогу дійти до висновку що жодної належної правової процедури, окрім як виділення із матеріалів № 0000068 від 06.08.2022 року в окреме провадження певних матеріалів з подальшою реєстрацією та присвоєнням нового номеру № 0000126 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, не могло існувати. Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Згідно з частиною 4 статті 110 цього ж кодексу обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. На підставі частини 5 статті 294 вказаного вище кодексу строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає, у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. Оскільки частиною 7 статті 217 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше, сторона захисту констатує, що у даному кримінальному проваджені повідомлення про підозру 21.08.2023 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 13.10.2023 ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, затвердження обвинувального акту 03.11.2023 року та його направлення 06.11.2023 до Нововодолазького районного суду Харківської області відбулось поза межами строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України.

Захисник ОСОБА_9 , який діяв за ордером (серії НОМЕР_5 ), виданим 15.03.2024 року на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного 12.10.2023 року між ним та ОСОБА_6 ), а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1814, виданого на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 15 від 03.10.2012 року, у підготовчому судовому засіданні повністю підтримав їх спільну позицію із захисником Доповнень на обґрунтування клопотання не мав, оскільки воно викладено доволі повно та змістовно. Також вважав, що у цьому кримінальному провадженні закінчились строки досудового розслідування, визначені статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом поза межами цих строків, що тягне за собою закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 17.08.2023 року, щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України. Заяв та клопотань щодо здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів з огляду на їх позицію у справі щодо закриття кримінального провадження не має, проте у разі призначення справи до судового розгляду за наслідками підготовчого провадження не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про виклик певних осіб, так як їх показання розкриті стороні захисту у процесуальний спосіб й перешкод для допиту перелічених свідків в судовому засіданні, на його думку, не має (т. 1 а. с. 171, 172, 173).

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні повністю підтримав думку своїх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом із заявленим захисником ОСОБА_8 й підтриманим повністю захисником ОСОБА_9 клопотання, констатуючи, що інших клопотань до суду він не має та просить кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, за яким його обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, закрити.

На підтвердження фактів, що є підставою для формування позиції захисту відносно закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, захисники додали в копіях (відповідність яких оригіналам не оспорював прокурор):

-заяву ОСОБА_12 на ім`я прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_20 від 05.08.2022 року, в якій той просить розпочати досудове розслідування щодо вчинених відносно нього неправомірних дій з боку лікарів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (вхідний 493вх-22 від 08.08.2022) (т. 1 а. с. 90, 197, т. 2 а. с. 41);

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному 17 серпня 2023 року під № 0000126 (сформований станом на 18.08.2023 року) (т. 1 а. с. 91 - 93, 198 - 200, т. 2 а. с. 46 - 48);

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному 17 серпня 2023 року під № 0000126 (сформований станом на 22.08.2023 року) (т. 1 а. с. 94 - 97, 201 - 204, т. 2 а. с. 42 - 45);

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному 17 серпня 2023 року під № 0000126 (сформований станом на 28.08.2023 року) (т. 2 а. с. 38 - 40);

-рапорт прокурора Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_23 від 17.08.2023 року на ім`я заступника керівника прокуратури ОСОБА_24 , зареєстрований за вхідним № 41ВН-23 від 17.08.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 98);

-постанову про виділення матеріалів досудового розслідування, прийняту прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 17.08.2023 року, відповідно до змісту якої він, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2022 року за № 0000068, виділив з нього в окреме провадження, шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під новим кримінальним провадженням, якому привласнити номер № 0000126 від 17 серпня 2023 року та направити до СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області (т. 1 а. с. 99 - 118, 206 - 225);

-постанову про доручення проведення досудового розслідування, прийняту прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 18.08.2023 року, якої він доручив подальше досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 року під № 0000126 СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області (т. 1 а. с. 119 - 120, 226 - 227);

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному 18 серпня 2023 року під № 0000785 (т. 1 а. с. 121, 288, т. 2 а. с. 37);

-рапорт старшого слідчого ОСОБА_25 від 17.08.2023 року на ім`я начальника цього ВП ОСОБА_26 , зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 7795 від 18.08.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 122);

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному 18 серпня 2023 року під № 0000786 (т. 1 а. с. 123, т. 2 а. с. 36);

-рапорт старшого слідчого ОСОБА_25 від 17.08.2023 року на ім`я начальника цього ВП ОСОБА_26 , зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 7796 від 18.08.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 124);

-рапорт старшого слідчого ОСОБА_25 від 17.08.2023 року на ім`я начальника цього ВП ОСОБА_26 , зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 7794 від 18.08.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 205, 229);

-постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, прийняту прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 17.08.2023 року, відповідно до змісту якої він, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 року за № 0000126, об`єднав в одне провадження із № 0000126 від 17 серпня 2023 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000126 від 17 серпня 2023 року, № 0000784 від 18 серпня 2023 року, № 0000785 від 18 серпня 2023 року та № 0000786 від 18 серпня 2023 року, та направити до СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області задля проведення подальшого розслідування у форм досудового слідства (т. 1 а. с. 125 - 127, 230 - 232);

-рапорт старшого слідчого ОСОБА_25 від 12.10.2023 року на ім`я начальника цього ВП ОСОБА_26 , зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 9895 від 12.10.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 128);

-рапорт старшого слідчого ОСОБА_25 від 12.10.2023 року на ім`я начальника цього ВП ОСОБА_26 , зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 9896 від 12.10.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 128);

-рапорт старшого слідчого ОСОБА_25 від 12.10.2023 року на ім`я начальника цього ВП ОСОБА_26 , зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 9894 від 12.10.2023 року, яким той просить дозволу внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 233);

-постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, прийняту прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 13.10.2023 року, відповідно до змісту якої він, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 року за № 0000126, об`єднав в одне провадження із № 0000126 від 17 серпня 2023 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0001019 від 12 жовтня 2023 року, № 0001020 від 12 жовтня 2023 року та № 0001021 від 12 жовтня 2023 року, та направити до СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області задля проведення подальшого розслідування у форм досудового слідства (т. 1 а. с. 130 - 132, 234 - 236).

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав, викладених стороною захисту, а тому згідно з вимогами частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України виклав їх письмово (вхідний № 1752/24-вх від 15.03.2024 року) (т. 1 а. с. 237 - 243).

Суть непогодження прокурора із захисниками полягає у тому, що 29.03.2023 року повідомлено про підозру двом особам, після чого строки, передбачені частиною 2 статті 219 Кримінального процесуального кодексу України до дня повідомлення особі про підозру перестали обчислюватись, а почали обчислюватись строки, передбачені частиною 3 цієї статті, а саме з дня повідомлення особі про підозру, а в подальшому досудове розслідування продовжувалось до 3 місяців керівником окружної прокуратури і до 6 - слідим суддею. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до протиправної діяльності, яка пов`язана з зняттям з військового обліку громадян України за станом здоров`я причетні лікарі військово-лікарської комісії КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, які вносили до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, складали та видавали завідомо неправдиві офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, надають певні права та звільняють від обов`язків, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити. За даним фактом 17.08.2023 прокурором внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та прийнято рішення про виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування щодо лікарів та голови військово-лікарської комісії КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ. Досудове розслідування зазначеного факту не здійснювалось в кримінальному провадженні № 0000068 від 05.08.2022 року, а відразу після виявлення виділено в окреме кримінальне провадження № 0000126 від 17.08.2023 року. В подальшому слідчим внесено в Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальні провадженні за №0001019, № 0001020, №0001021 від 12.10.2023 року відносно інших осіб, які також вчинили кримінальні правопорушення. Зазначені кримінальні провадження постановою прокурора об`єднані в одне провадження за № 0000126 від 17.08.2023 року. 21.08.2023 року причетним особам повідомлено про підозри у вчиненні кримінальних правопорушень. 13.10.2023 року відкриті матеріали досудового розслідування для ознайомлення сторонам, яке тривало до 03.11.2023 року, а цієї дати затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 й 06.11.2023 року направлено до Нововодолазького районного суду Харківської області. Отже обвинувальний акт фактично доставлений до суду в межах строку досудового розслідування, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 219 Кримінального процесуального кодексу України. На момент реєстрації кримінального провадження № 0000126 від 17.08.2023 року не було розмежування кримінальних проваджень в яких відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до ведення воєнного стану та від дати ведення воєнного стану, у зв`язку з чим зазначена норма застосовувалась до всіх кримінальних проваджень, тим самим у всіх кримінальних провадженнях строк від дати введення воєнного стану до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховувався до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу. У зв`язку з чим, в подальшому 23.08.2023 року до Кримінального процесуального кодексу України внесено зміни, згідно з якими, відповідно до частини 8 статті 615 цього кодексу України у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу. Разом з цим, відповідно до розділу XI перехідних положень КПК України, а саме ч. 20-8. положення абзацу другого частини восьмої статті 615 цього Кримінального процесуального кодексу України поширюються також і на кримінальні провадження, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесена постанова про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, від дати введення воєнного стану і до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей обчислення строків досудового розслідування в умовах воєнного стану». Вказані зміни містять в собі пряму вказівку на зворотну дію в часі зазначеного закону, а тому не буде обчислюється загальний строк досудового розслідування й при об`єднанні і виділення матеріалів досудового розслідування кримінальних проваджень у порядку, передбаченому статтею 217 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до частини 2 офіційного тлумачення частини 1 статті 58 Конституції України в Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Зміни, що стосуються правил обчислення строків досудового розслідування не впливають на кримінально-правове становище обвинувачених та на обсяг тих правообмежень, які становлять зміст покарання і будуть застосовуватись до обвинувачених в разі доведення їх вини під час судового розгляду, яким воно призначено. Це не впливає на призначене покарання шляхом визначення його тривалості (на збільшення або зменшення такого строку відбування покарання) чи звільнення від його відбування, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, строки судимості та інші передбачені Кримінального кодексу України кримінально-правові наслідки для особи. Враховуючи вищевикладене, загальний строк, передбачений статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України, досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000126 від 17.08.2023 становив тридцять місяців до дня повідомлення особі про підозру. Щодо посилання захисника на частину 5 статті 294 вищевказаного кодексу на те, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає, зазначає, що ця норма відноситься до § 4 продовження строку досудового розслідування, та повинна застосовуватись при прийнятті рішень щодо продовження строків досудового розслідування. Однак у вищезазначеному кримінальному провадженні клопотань про продовження строку досудового розслідування не подавалось.

Всупереч принципу диспозитивності процесу прокурор, на підтвердження фактичних обставин, на які посилався у запереченнях як на підставу своєї позиції у справі, жодного доказу не надав та із клопотанням про надання строку для їх долучення к суду не звертався.

Із викладеною письмо правовою позицією щодо дотримання строків досудового розслідування та відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі з підстав пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України не погодився захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , який надав свої письмові пояснення, зареєстровані за вхідним № 1787/24-вх від 19.03.2024 року, та оголосив їх безпосередньо у підготовчому судовому засіданні (т. 2 а. с. 29 - 31).

Зі змісту позиції захисника ОСОБА_9 вбачається, що прокурор повністю побудував свої заперечення на прийнятих змінах, внесених Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 08.12.2023 року, котрий набрав чинності 01.01.2024 року. При цьому прокурор погодився з доводами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що строк досудового розслідування кримінального N? 0000126 обліковується з 06.08.2022 року, тобто з дати внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000068 від 06.08.2022 року, з якого воно виділялось. Отже, справа у тому вигляді, в якому вона є, не має жодної судової перспективи і підлягає закриттю, а у випадку її розгляду, має всі шанси по на позитивний розгляд в Європейському суді з прав людини, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відбулося поза межами строків досудового розслідування, що є прямим порушенням вимог Кримінально-процесуального кодексу України. Це свідчить про те, що вони статусу підозрюваних не набули, а всі наступні етапи кримінального провадження стосовно них вважаються такими. що відбулися з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу, в тому числі набуття статусу обвинувачених. На момент повідомлення про підозру вже сплинули строки досудового розслідування і ще не вступили в дію (навіть не були прийняті) зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 08.12.2023 року (набрання чинності 01.01.2024 року), тому вказані особи не мають нести тягар процесуальних порушень органу досудового розслідування та постійних змін в національному законодавстві, й той факт, що на теперішній час, знаходячись в суді без статусу обвинувачених не спростують будь-які зміни в законодавстві. За наведених обставин, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Прокурор ОСОБА_2 під час обговорення пояснень захисту на його заперечення будь-яких додаткових фактів не навів, правом на репліку не скористався, обставин, які б спростовували викладене чи обґрунтовували правомірність дій обвинувача не вказав, проте наполягав на своїй правоті та прохав суд відмовити у задоволенні клопотання захисту повністю.

Також під час підготовчого провадження суд ретельно дослідив реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000126 від 17.08.2023 року, що доданий до обвинувального акта (т. 1 а. с. 50 - 62).

Здійснюючі підготовче провадження у справі, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, зокрема: з боку сторони обвинувачення щодо можливості призначення судового розгляду цього кримінального провадження, та з боку сторони захисту щодо необхідності його закриття,- дослідивши обвинувальний акт разом із доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, а також долучені письмові докази захисників на обґрунтування заявлених ними клопотань, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України, про що прямо зазначено у статті 1 кримінального процесуального кодифікованого закону України.

З огляду на зміст глав 27 та 28 розділу ІV Кримінального процесуального кодексу України, судове провадження у першій інстанції складається з підготовчого провадження та судового розгляду кримінального провадження (кримінальної справи).

Отже, підготовче провадження є першим та важливим етапом судового провадження, під час якого суд першої інстанції зобов`язаний перевірити наявні в нього на цьому етапі матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, обумовлених частиною 3 статті 314 кримінального процесуального кодифікованого закону України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Тобто завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, зокрема, перевірка матеріалів досудового розслідування та оцінка змісту і форми обвинувального акту з метою успішного проведення судового розгляду.

При цьому зі змісту частини 1 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що суд проводить підготовку до судового розгляду тільки у разі, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини 3 статті 314 цього кодексу.

Отже, у підготовчому судовому засіданні перш за все суд має з`ясувати, чи є підстави задля прийняття таких рішень:

- щодо затвердження або відмови у затвердженні угоду (пункт 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України);

- щодо закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5 - 8, 10 частини 1 або частиною 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (пункт 2 частини 3 статті 314 цього Кодексу);

- щодо повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам діючого кримінального процесуального кодифікованого закону нашої держави (пункт 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України);

- щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження цьому судові (пункт 4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України).

Відтак, порушене перед судом клопотання сторони захисту передбачено як таке, що слід розв`язати саме на підготовчому судовому засідання, оскільки цей обов`язок суду чітко обумовлений пунктом 1 частини 3 статті 314 кримінального процесуального кодифікованого закону України, так як саме пункт 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України передбачає закриття кримінального провадження під час підготовчого провадження в суді.

Дійсно, порядок закриття кримінального провадження передбачений параграфом 1 глави 24 й главою 27 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 283 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

При цьому, як визначено в частині 2 цієї ж статті прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Також частина 10 статті 284 та пункт 2 частини 3 статті 314 зазначеного процесуального кодифікованого закону нашої держави обумовлюють те, що кримінальне провадження закривається судом шляхом постановлення відповідної ухвали у зв`язку із встановлення ним підстав, передбачених, зокрема, пунктом 10 частин 1 статті 284 цього кодексу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Отже, виходячи з загальних засад кримінального процесу, судам першої інстанції у підготовчому судовому засіданні слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291 - 293 Кримінального процесуального кодексу України, а й виконання ним приписів цього ж кодексу, оскільки здійснення судового розгляду при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 412 цього ж кодексу становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Приходячи до такого, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, прийняту 15.09.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 711/3111/19 (провадження № 51-2890км19),- де суд сформулював Висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, яким роз`яснив таке:

1.Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

2.Перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 Кримінального процесуального кодексу України, а також виконання ним приписів статті 219 цього ж кодексу в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до частини 1 статті 337 кримінального процесуального кодифікованого закону України, має здійснюватися судовий розгляд.

3.Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

4.З огляду на положення пункту 1 частини 2 статті 412 кримінального процесуального кодифікованого закону України, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, у разі встановлення обставини, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, суд апеляційної чи касаційної інстанцій зобов`язаний скасувати судові рішення нижчих інстанцій і закрити кримінальне провадження.

Системно аналізуючи усе наведене вище, суд вбачає пріоритетність закриття провадження у справі за наявності для цього законодавчо визначених підстав перед поверненням обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального кодифікованого закону нашої Держави, направленням обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відтак, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року та ратифікованої Україною 17.07.1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, статтею 2 Кримінального процесуального кодексу констатовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, як наказує зміст статті 370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому:

1.законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

2.обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

3.вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З огляду на це, право на справедливий суд передбачає, що судове провадження у справі повинне здійснюватися судом, встановленим законом, тобто

а) судом, створеним у відповідності до чинного законодавства держави;

б) судом, що має відповідні юрисдикційні повноваження щодо розгляду конкретного кримінального провадження.

Наслідки порушення вимог вказаної міжнародної норми права закріплені у національному законодавстві, зокрема у статті 412 Кримінального процесуального кодексу України, де пунктом 1 та 2 частини 2 цієї норми обумовлено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалене незаконним складом суду, а також у разі не закриття провадження у кримінальній справі за наявності підстав для цього.

Відтак, розгляд справи незаконним судом є такою ж за юридичною силою підставою задля скасування судового рішення, що й не закриття провадження за наявності підстав для цього, оскільки процесуальний закон зазначені випадки кваліфікує саме як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, первісним все ж таки є з`ясування питання щодо належності (законності) суду, який здійснює провадження у кримінальній справі і лише у разі упевненості в тому, що склад Нововодолазького районного суду Харківської області під голуванням судді ОСОБА_1 відповідає вимогам, що висуває до нього Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та чинне процесуальне законодавство України, слід розв`язувати питання щодо закриття провадження по суті.

Отже, на обґрунтування легітимності проведення підготовчого провадження та постановлення цієї ухвали у цьому складі, суд зазначає, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023 року, № 734/2023 від 06.11.2023 року, що затверджені Законами України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, № 2738-ІХ від 16.11.2022 року, № 2915-ІХ від 07.02.2023 року, № 3057-ІХ від 02.05.2023 року, № 3275-ІХ від 27.07.2023 року, № 3429-ІХ від 08.11.2023 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року і з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року й з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Зараз, відповідно до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року, що затверджений Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, на цей час в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, воєнний стан, який діє на всій території України, не припинений та не скасований, а тому справа перебувала в провадженні суду із належними юрисдикційними повноваженнями по відправленню правосуддя.

Також, обвинувальний акт із доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, був зареєстрований за вхідним № 6113/23-вх від 07.11.2023 року й відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 , визначеного на підставі вимог частини 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом із тим, вирішуючи, чи має Нововодолазький районний суд Харківської області відповідні юрисдикційні повноваження щодо розгляду вказаного кримінального провадження, суд на сам перед ураховує правові позиції Європейського суду з прав людини, сформульовані ним, зокрема:

- у рішеннях «Котій проти України» від 05.03.2015 року та у справі «Зосимов проти України» від 07.07.2016 року, де передбачено, що питання про застосування заходів, які впливають на права людини, має вирішуватись в межах певного змагального процесу перед незалежним органом, що може своєчасно розглянути підстави для прийняття рішення та відповідні докази;

- у рішеннях «Христов проти України» від 19.02.2009 року та у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999 року, де визначено, що право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів цього верховенства є принцип юридичної визначеності, згідно з яким повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи.

Відтак, частиною 1 статті 30 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим кодексом.

Отже, судочинство має відбуватись із обов`язковим дотримання вимог щодо інстанційної, територіальної та предметної підсудності, а також щодо кількісного складу суду.

Так, положеннями частини 1 статті 33 та частини 1 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд, й кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами 2, 3 та 12 цієї статті.

Також змістом частини 1 статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1 - 3 частини 5 статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом із цим, положення частини 1 статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визнає місцевими загальними судами окружні суди, які утворюються в одному або декількох районах чи районах у містах, або у місті, або у районі (районах) і місті (містах).

Слід зазначити, що з обвинувального акту, складеного в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

Вказані норми матеріального закону у випадку визнання обвинувачених винними передбачає можливість призначення їм покарання у виді:

- штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (за частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України;

- штрафу до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк (за частиною 2 статті 358 Кримінального кодексу України);

- та штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк(за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України).

Отже, з огляду на усе наведене, підстав задля застосування приписів частин 2 і 3, а також 12 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України не має, як і не має підстав керуватись нормою процесуального права щодо предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Окрім цього, Нововодолазький районний суд Харківської області є місцевим загальним судом, а отже судом першої інстанції, й кількісний склад суду із проведення підготовчого судового засідання у цій справі є належним, що свідчить про повну відповідність цього суду вимогам закону щодо предметної та інстанційної підсудності.

Визначаючись із територіальною підсудністю, суд керується імперативним приписом частини 1 статті 32 Кримінального процесуального кодексу України, яким регламентована територіальна підсудність кримінальних справ й зазначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Відтак, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, що викладені у обвинувальному акті, складеному та підписаному 03.11.2023 року старшим слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 3 Головного Управління Національної поліції в Харківській області майором поліції ОСОБА_27 й підписаному та затвердженому того ж дня прцесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_28 , який 03.11.2023 року за вихідним № 52-103-8004ВИХ-23 скерований (направлений) до Нововодолазького районного суду Харківської області керівником окружної прокуратури ОСОБА_29 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, містить посилання на час та місце вчинення інкримінованого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, в межах територіальної юрисдикції Нововодолазького районного суду Харківської області.

Вказане свідчить про те, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, переданий до суду в порядку статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, із дотриманням правил підсудності та підсудний Нововодолазькому районному суду Харківської області, тому підготовче провадження здійснено судом із належними юрисдикційними повноваженнями по відправленню правосуддя.

З`ясувавши питання щодо належності (законності) суду, який здійснює підготовче провадження у цій кримінальній справі, упевнившись, що склад Нововодолазького районного суду Харківської області під голуванням судді ОСОБА_1 відповідає вимогам, що висуває до нього Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та чинне процесуальне законодавство України, суд може розв`язувати питання щодо закриття провадження по суті.

Положення частини 1 статті 6 зазначеної вище Конвенції вимагають від суду, який підпадає під її дію, бути безпристрасним, що включає у себе відсутність упередження або упередженості.

У рішеннях « ОСОБА_30 та Світлана Поліщук проти України» від 30.09.2010 року та у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що словосполучення «згідно із законом» по суті стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм. Фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Тобто відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що відображує принцип, пов`язаний із належним відправленням правосуддя, в кожному рішенні судів та трибуналів повинні бути належним чином викладені аргументі, на яких вони базуються.

Наведене підтверджує необхідність дотримання судами принципу, закріпленому чинним кримінальним процесуальним законодавством України щодо змагальності та диспозитивності судового процесу у кримінальних справах та не можливість перетягання судом на себе функції обвинувачення, що притаманна стороні із відповідною назвою, яку представляє у судовому процесі прокурор.

Отже, підчас підготовчого провадження судом встановлено, що сторона захисту клопотає перед судом про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 та пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому захисники мовлять про те, що підґрунтям закриття провадження є факт того, що строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, закінчився 06.08.2023 року, їх підзахисним до цієї дати повідомлено про підозру не було, а відповідне повідомлення здійснено поза обумовленими процесуальними строками щодо вчинення кримінальних правопорушень, які не відносяться до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

Як вже було зазначено вище, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований (направлений) до Нововодолазького районного суду Харківської області керівником окружної прокуратури ОСОБА_29 03.11.2023 року за вихідним № 52-103-8004ВИХ-23, фактично надійшов до суду 07.112023 року під вхідним № 6113/23-вх, того ж дня відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями був переданий судді, визначеному відповідно до частини 11 статті 31 й частини 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, й ухвалою, постановленою 08.11.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розпочато підготовче провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 10.11.2023 року, яке з причин неявки сторін кримінального провадження було відкладене й фактично відбулось у березні 2024 року.

У вказаний період часу відбулись зміни у процесуальному законі, які внесені в Кримінальний процесуальний кодексу України Законом України № 3509-ІХ від 08.12.2023 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури», що набрав законної сили відповідно до частини 1 його розділу ІІ з 01.01.2024 року.

Отже, на момент призначення підготовчого судового засідання у цій справі пункт 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України перебував у редакції закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року та передбачав, що: «Після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру».

Проте з набранням чинності змін до вказаної процесуальної норми, абзац другий виключено та редакція наведено пункту передбачає, що: «Після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Положеннями частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ця норма Основного Закону нашої Держави офіційно розтлумачена Рішенням Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, відповідно до якого положення частини 1 статті 58 Конституції України стосується лише фізичних осіб і не поширюється на юридичних, тобто їх треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема статтею 15 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Водночас, згідно із частиною 3 статті 22 Вищого нормативно-правового акту України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також й приписом статті 5 Кримінального процесуального кодексу унормовано, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

З огляду на зміст статті 84 цього ж кодексу доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Крім того, як визначено в частині 1 статті 99 наведеного вище процесуального кодексу України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також положеннями частини 2 цієї ж статті обумовлено, що до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною 1 цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

Відтак, процесуальне рішення в межах кримінального провадження як слідчим, прокурором, так і судом приймається згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а допустимість доказів - положеннями цього кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Отже, норми кримінального процесуального законодавства не передбачають можливості їх зворотної дії в часі.

До подібних висновків у своїй правозастосовній практиці дійшов й Верховний суд, який в постанові, прийнятій у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 28.10.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 937/2480/20 (провадження № 51-3476км20), зазначив, що кримінальний процесуальний закон на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не має зворотної дії у часі навить у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

Також, Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, приймаючи 11.09.2023 року постанову в межах справи з єдиним унікальним № 711/8244/18 (провадження № 51-769 кмо 22), дійшов висновків про те, що стаття 5 Кримінального процесуального кодексу України є загальною, а положення Закону України про внесення до чинного Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України змін - є спеціальними, і, відповідно, у спеціально визначеній ним ситуації має надаватися йому, а не загальній нормі щодо дії кодексу в часі (lex specialis derogate legi generali).

Натомість уважно вивчивши Закону України № 3509-ІХ від 08.12.2023 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури», зокрема, і його розділ ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», суд не знайшов посилання законодавця на зворотну дію його положень у часі, оскільки він чітко передбачив виключно їх пряму дію (частина 1 розділу ІІ - вони набирають чинності з 01.01.2024 року).

Відтак, незважаючи на час, з якого розпочате підготовче провадження у цій справі, по суті воно проведене із виходом суду до нарадчої кімнати за наслідками підготовчого судового засідання після набуття чинності змін до Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України № 3509-ІХ від 08.12.2023 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури», що зобов`язує суд застосовувати пункт 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України в редакції, чинній з 01.01.2024 року, а саме: кримінальне провадження закривається в разі якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Український законодавець протягом останніх декількох років вносив зміни до чинного кримінального процесуального законодавства стосовно строків досудового розслідування, зокрема, щодо впровадження механізму судового контролю за строками розслідування, введення процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею вимог цього кодексу і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Виходячи з визначення, викладеного у статті 3 кримінального процесуального кодифікованого закону України щодо основних термінів, стадія кримінального провадження у виді досудового розслідування як правило починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, в тому числі, направленням до суду обвинувального акта.

Відтак, з матеріалів справи з єдиним унікальним № 631/1493/23 (провадження № 1-кп/631/63/24) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, убачається, що відомості щодо нього внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 року, а обвинувальний акт у ньому безпосередньо надійшов у Нововодолазький районний суд Харківської області 07.11.2023 року.

Як вже було викладено судом вище, відповідно до змісту статті 5 Кримінального процесуального кодексу процесуальні дії проводиться і процесуальні рішення приймається згідно з положеннями цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у вказаний період часу частини 1 і 2 статті 219 зазначеного вище кодексу діяли в редакції Закону України № 2810-IX від 01.12.2022 року « Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння», а частина 4 цієї ж статті в редакції Закону України № 2617- VIII від 22.11.2018 року, відповідно до яких загальний строк досудового розслідування було поділено на дві складові:

- строки досудового розслідування, які обчислюються з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину та вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину;

- строки досудового розслідування, які обчислюються з дня повідомлення про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження, тобто до його закінчення, становлять:

1) 72 години - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною 4 статті 298-2 цього Кодексу;

2) 20 діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім;

3) місяць - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною 2 статті 298-4 цього кодексу;

4) 2 місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Також, частиною 4 статті 219 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Строки першої групи згідно з частиною 1 статті 294 вищевказаного кодексу станом до 01.01.2024 року можливо було продовжувати неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини 4 статті 219 цього Кодексу.

При цьому граничних строків досудового розслідування до повідомлення особі про підозру кримінальне процесуальне законодавство на той час не встановлювало.

Строки досудового розслідування другої групи згідно із приписом частини 3 статті 294 Кримінального процесуального кодексу України також можливо продовжити:

а) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

б) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

в) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Проте кримінальний процесуальний закон у своїй частині 4 статті 294 встановлює граничні строки для цієї групи:

-один місяць з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини 3 статті 219 Кримінального процесуального кодексу України;

-шість місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину;

-та дванадцять місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Положеннями частини 5 статті 294 кримінального процесуального кодифікованого закону закріплено, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відтак, законодавець встановив кримінальні процесуальні санкції, тобто негативні наслідки для сторони обвинувачення, які настають у разі недотримання вимог статті 219 і параграфа 4 глави 24 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини 3 і 4 статті 217 вказаного кодифікованого акта, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Під час підготовчого провадження судом достеменно встановлено, що саме постановою про виділення матеріалів досудового розслідування, прийнятою прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 17.08.2023 року, ним з матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2022 року за № 0000068, виділене в окреме провадження шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження, якому привласнено номер № 0000126 від 17 серпня 2023 (т. 1 а. с. 99 - 118, 206 - 225).

Отже, матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, є виділеними з матеріалів кримінального провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2023 року під № 0000068.

Окрім цього, постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, прийнятою прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 17.08.2023 року, ним об`єднано в одне провадження із № 0000126 від 17 серпня 2023 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000126 від 17 серпня 2023 року, № 0000784 від 18 серпня 2023 року, № 0000785 від 18 серпня 2023 року та № 0000786 від 18 серпня 2023 року (т. 1 а. с. 125 - 127, 230 - 232);

Також, постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, прийнятою прокурором Новобоварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 13.10.2023 року, ним об`єднано в одне провадження із № 0000126 від 17 серпня 2023 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0001019 від 12 жовтня 2023 року, № 0001020 від 12 жовтня 2023 року та № 0001021 від 12 жовтня 2023 року (т. 1 а. с. 130 - 132, 234 - 236).

На час виділення та об`єднання зазначених кримінальних проваджень, редакція статті 217 Кримінального процесуального кодексу змін не зазнавала та передбачала у своїй частині 7, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Отже, враховуючи вище викладені вимоги кримінально-процесуального кодифікованого закону, початок спливу строку досудового розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, обраховується з 06.08.2022 року, тобто з дати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000068, що є початком досудового розслідування у ньому.

Крім того, зазначена дата є визначальною як дата початку досудового розслідування й для кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000784 від 18 серпня 2023 року, № 0000785 від 18 серпня 2023 року та № 0000786 від 18 серпня 2023 року, № 0001019 від 12 жовтня 2023 року, № 0001020 від 12 жовтня 2023 року та № 0001021 від 12 жовтня 2023 року.

Однією з форм закінчення досудового розслідування згідно з частиною 2 статті 283 Кримінального процесуального кодексу України є закриття прокурором кримінального провадження.

Абзац 2 пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, що була чинною до 01.01.2024 року зобов`язувала слідчого, прокурор закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Приписом частина 2 статті 113 цього ж нормативно-правового акта унормовано, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього кодексу.

Разом з цим й нормою частини 5 статті 28 кримінального процесуального кодифікованого акту України зафіксовано право кожного на те, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом розгляду або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрито.

Окрім того, у спірний період часу (тобто станом до 01.01.2024 року) частиною 9 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України закріплено правило, відповідно до якого якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною 1 статті 219 цього кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

Під час підготовчого провадження сторона обвинувачення в особі процесуального керівника - прокурора Собковича - не заперечувала про те, що саме з 06.08.2022 року слід починати обраховувати загальний строк у цьому кримінальному провадженні.

Класифікація кримінальних правопорушень наведена у статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 2617-VIІІ від 22.11.2018 року), відповідно до якої:

а) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі;

б) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

в) тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років;

г) особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

При цьому згідно із частиною 7 цієї норми кримінального права, якщо за вчинення злочину передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, ступінь його тяжкості визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин.

Таким чином системно аналізуючи наведені норми права, кримінальні правопорушення, щодо яких висунуто обвинувачення ОСОБА_3 (частина 1 статті 366 Кримінального кодексу України), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (частини 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України), є нетяжким злочином та кримінальними проступками відповідно.

Наведене свідчить про те, що згідно із вимогами пункту 1 частини 2 статті 219 Кримінального процесуального кодексу України строк досудового розслідування для кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, становив дванадцять місяців з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та по день повідомлення особі про підозру.

Приходячи до таких висновків суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, прийняту 06.06.2023 року в межах справи з єдиним унікальним № 461/9707/21 (провадження № 51-3012км22),- де суд зауважив, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не визначений строк дізнання для кримінальних проступків з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим кримінальні проступки є найменш суспільно небезпечними діяннями, ніж нетяжкі злочини. З огляду на це, строк розслідування проступку не повинен бути більшим, ніж для нетяжких злочинів.

З огляду на таке, усі слідчі та інші процесуальні дії у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, слід було вчиняти не пізніше 06.08.2023 року, тобто в межах дванадцяти місячного строку досудового розслідування.

Заперечуючи проти цього, прокурор стверджував, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчились 06.08.2023 року з огляду на зміни у чинному кримінальному процесуальному законодавстві, що відбулись у серпі та грудні 2023 року.

Зазначені посилання суд не вважає слушними, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено й не спростовано ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту, що днем початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, є 06.08.2023 року.

Загальновідомим та вищевикладеним є той факт, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й в подальшому неодноразово продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, воєнний стан, який діє на всій території України.

Статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України визначений особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Український законодавець протягом дії воєнного стану, викликаного військовою агресією Російської Федерації проти України, також неодноразово вносив зміни до цієї норми кримінального процесуального законодавства.

Так, частиною 8 статті 615 Кримінального процесуального кодексу України в редакції, чинній як на момент початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, так і на момент внесення відомостей щодо нього до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто 06.08.2022 року та 17.08.2023 року відповідно, передбачено, що у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Натомість, на момент початку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000126, що відраховується з 06.08.2022 року, Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року та відповідна пропозиції Ради національної безпеки і оброни України вже існували, тобто же більш ніж п`ять місяців в Україні діяв введений у законний спосіб воєнний стан.

Оскільки на дату введення воєнного стану, якою є 24.02.2022 року, кримінального провадження № 0000126 не існувало, як не існувало й провадження № 0000068, з якого в подальшому було виділе перше, законних підстав, обумовлених приписом статті 217 Кримінального процесуального кодексу України щодо необхідності відраховувати початок досудового розслідування раніше дати внесення відомостей щодо нього до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не має, а тому відсутнє й правове підґрунтя для застосування положень частини 8 статті 615 Кримінального процесуального кодексу України у вище згаданій редакцій.

В подальшому Законом України № 3341-ІХ від 23.08.2023 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей обчислення строків досудового розслідування в умовах воєнного стану» частину 8 статті 615 Кримінального процесуального кодексу України викладено в новій редакції, а саме: «У кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу (абзац 1). У кримінальних провадженнях, в яких відомості про кримінальне правопорушення, за виключенням злочинів, передбачених статтями 437 - 439 чи 1 статті 442 Кримінального кодексу України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесена постанова про початок досудового розслідування у порядку, встановленому цією статтею, від дати введення воєнного стану і до дати його припинення чи скасування строк досудового розслідування до дня повідомлення особі про підозру становить тридцять місяців (абзац 2). Строк досудового розслідування, зазначений в абзаці другому цієї частини, може бути продовжений у порядку та в межах строків, передбачених параграфом 4 глави 24 цього Кодексу».

Частиною 2 Закону України № 3341-ІХ від 23.08.2023 року унормовано, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

Зазначені зміни набрали чинності 24.08.2023 року й посилань, щодо зворотної дії його положень, у ньому не має.

Відтак, як вже було зазначено вище, не має підстав у такому випадку застосувати його до кримінального провадження, строк досудового розслідування у якому сплинув 06.08.2023 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 року, хоча і в межах від дати введення воєнного стану і до дати його припинення чи скасування, проте в супереч порядку, встановленому цією статтею, й чинним Кримінальним процесуальним законодавством в цілому, а також до прийняття та оприлюднення наведених змін.

Також Законом України № 3509-ІХ від 08.12.2023 року з 01.01.2024 року є виключеними з Кримінального процесуального кодексу України частина 8 статті 615 та частина 1 статті 294, а пункт 20-8 розділу ХІ «Перехідні положення» викладений в такій редакції: «Положення частини першої статті 219 цього Кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури».

Зазначені зміни також не мають зворотної дії, оскільки вищенаведений Закон не містить спеціальної норми щодо цього.

Окрім того, вони розповсюджують свою дію, як обумовлено безпосередньо змістом пункту 20-8 розділу ХІ «Перехідні положення» на всі кримінальні провадження, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності цим Законом України, тобто на 01.01.2024 року.

Натомість раніше суд вже звертав увагу на те, що чинний кримінальний процесуальний закон у стаття 3 надає визначення термінів, які у ньому застосовуються.

Зокрема, пунктом 5 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України роз`яснено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Одночасно із цим приписами пункту 24 наведеної вище норми процесуального права зафіксовано, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, процедура та порядок судового провадження у першій інстанції викладені в розділі ІV Кримінального процесуального кодексу України, який включає у себе главу 27 «Підготовче провадження» та главу 28 «Судовий розгляд».

Також, зі змісту статті 316 зазначеного кодифікованого закону убачається, що наслідком проведеного підготовчого судового засідання є закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду справи, яке з огляду на положення частини статті 347 цього ж нормативно-правового акту убачається, що судовий розгляд справи починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта.

Системний аналіз наведеного дає підстави зробити висновок про те, що підготовче судове провадження та судовий розгляд не є тотожними визначеннями та являють собою окремі і самостійні стадії судового провадження.

Зважаючи на перебування обвинувально акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, в провадженні Нововодолазького районного суду з 07.11.2023 року саме на стадії підготовчого провадження, мовити про те, що досудове розслідування триває або судовий розгляд цієї справи не завершений не можна з тих підстав, що досудове розслідування станом на 01.01.2024 року вже завершено, а судовий розгляд справи не розпочатий, так як її не призначено до такого розгляду.

Оскільки на підставі імперативного правила частини 5 статті 294 Кримінального процесуального кодексу України строк досудового розслідування, який закінчився поновленню не підлягає, у процесуальний спосіб його продовжено або зупинене не було, суд погоджується з позицією сторони захисту й вважає, що дійсно у цьому кримінальному провадження строк досудового розслідування, визначений статтею 219 кримінального кодифікованого закону України закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Натомість чинна редакція пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу у її сукупності із приписом пункту 2 частини 3 статті 314 цього ж нормативно-правового акта не дозволяє суду на цей час закрити провадження з наведених підстав, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 (вхідний № 6401/23-вх від 20.11.2023 року та № 1759/24-вх від 15.03.2024 року) та ОСОБА_8 (вхідний № 1747/24-вх від 15.03.2024 року та № 1760/24-вх від 15.03.2024 року) щодо закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, з підстав, передбачених пунктом 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, відмовити повністю.

Приходячи до такого, суд заважує, що кожен із учасників кримінального провадження повинен обстоювати в суді свою правову позицію як на обґрунтування клопотань, так і заперечень на них.

Натомість прокурор у своїх запереченнях поверхнево зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000068 29.03.2023 року двох осіб повідомлено про підозру, в подальшому досудове розслідування продовжувалось до 3 місяців керівником окружної прокуратури та до 6 місяців слідим суддею. Відмічає, що норма процесуального права, викладена у частині 5 статті 294 Кримінального процесуального кодексу України, відноситься до § 4 «продовження строку досудового розслідування», та повинна застосовуватись при прийнятті рішень щодо продовження строків досудового розслідування, проте не у цьому випадку, оскільки клопотань про продовження строку досудового розслідування у спірному кримінальному правопорушенні не подавалось.

Відтак зазначене посилання стороною обвинувачення є суперечливим, неконкретизованим, не містить чіткої вказівки на реквізити процесуальних документів у виді постанови прокурора та ухвали слідчого судді стосовно продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, вказаний факт не підтверджений захистом, що свідчить про необізнаність їх із ним фактом й унеможливлює суд її перевірити, пересвідчить про вірність викладеної інформації та застосувати її під час ухвалення відповідного судового рішення. Окрім того, зазначена інформація жодним чином не відображена у Реєстре матеріалів досудового розслідування, що у своїй сукупності свідчить про недоведеність таких обставин суду у процесуальний спосіб.

Разом з тим, відмовляючи у їх задоволенні, суд повинен вирішити питання чи є підстави призначити судовий розгляд провадження, чи потрібно повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи поставлене питання, суд перш за все ураховує положення статті 55 Конституції України, якими визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Разом з цим частини 3 статті 62 Основного Закону нашої Держави констатує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Також, частиною 2 статті 19 Вищого Закону України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, частинами 1 - 4 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Одночасно із цим, приписом частин 1 і 6 статті 22 кримінального процесуального кодексу України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відтак, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена у законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, де сполучаються в бінарному нерозривному зв`язку матеріальна (склад злочину) і процесуальна підстави кримінальної відповідальності. У межах єдиної підстави кримінальної відповідальності вирок суду з`єднує її фактичну та юридичну сторони, встановлює повну відповідність фактичної та юридичної сторін вчиненого.

За своїм змістом кримінально-правові відносини є окремим видом правовідносин, де з іншого боку виступає особа, яка притягується до відповідальності. Сторони кримінально-правових відносин мають взаємозалежні права і обов`язки, обов`язку особи піддатися державному примусу та осуду з боку держави при притягненні до кримінальної відповідальності і її праву вимагати такого притягнення відповідно до вимог закону, кореспондує право держави притягти до відповідальності і обов`язок уповноважених органів, суду здійснити притягнення до відповідальності з суворим дотриманням матеріального і процесуального закону.

Згідно з концепцією судової істини, впровадженої в чинному кримінальному процесуальному законі, доведення винуватості особи покладається на органи досудового розслідування та прокурора, твердження яких в обвинувальному акті чи повідомленні про підозру є суб`єктивним припущенням сторони обвинувачення про наявність підстави для кримінальної відповідальності особи.

Приписами частини 4 статті 22 кримінального процесуального кодифікованого закону України унормовано, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 27 лютого 1980 року у справі «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75) зауважує, що для цілей частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 Кримінального процесуального кодексу України.

У відповідності до правил, передбачених частиною 1 статті 277 цього кодексу письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором.

Пункт 15 частини 1 статті 3 зазначеного вище процесуального закону визначає прокурором у кримінальному провадженні - особу, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Також припис пункту 14 цієї ж норми процесуального права встановлює, що притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276 - 278, 480, 481 Кримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Аналогічні висновки викладені в постанові, прийнятій 25.11.2020 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, в межах справи з єдиним унікальним № 627/927/19 (провадження № 51-3752км20).

Відтак, здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні.

Крім того, у відповідності до вимог статті 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, повідомлення про підозру обвинувачених здійснено повноважним прокурором, однак поза процесуальні строки, які спливли на час її висування, з підстав раніше викладених у цій ухвалі суду, тобто підозру висунуто всупереч порядку та процедури, обумовленої чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Порушення порядку повідомлення про підозру призвело до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки правовим наслідком повідомлення про підозру не у процесуальний спосіб є непритягнення особи до кримінальної відповідальності в порядку, визначеному чинним законодавством, що порушує право особи на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, перелічених у статті 7 цього ж кодексу.

Забезпечуючи однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом Верховний Суд як найвищий судом у системі судоустрою України в своїй постанові, прийнятій 25.11.2020 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, в межах справи з єдиним унікальним № 627/927/19 (провадження № 51-3752км20),- сформулював висновки, згідно з якими неналежне здійснення етапу повідомлення про підозру унеможливило правомірне здійснення наступних етапів кримінального провадження, призвело до викривлення змісту кримінально-правових і кримінальних процесуальних відносин і унеможливило внаслідок цього належну реалізацію учасниками цих відносин своїх прав і обов`язків. Здійснення повідомлення про підозру всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України є недотриманням належної правової процедури, порушенням форми і викривленням змісту кримінального провадження як однієї з вагомих гарантій його законності. Здійснення кримінального провадження всупереч його загальним засадам означає його невідповідність тим завданням і цілям, що визначені статтею 2 цього кодексу. Отже всі докази, зібрані в здійсненому всупереч встановленій у Кримінального процесуальному кодексі правовій процедурі досудового розслідування, з порушенням форми і змісту кримінального провадження, касаційний суд визнає недопустимими. Колегія суддів наголошує, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засад змагальності та забезпечення права на захист у кримінальному провадженні. У підозрюваного з?являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник одержують можливість ефективно, дієво і цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд у своїх міркування приходить до висновків, що за наявності вище перелічених порушень, справа підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, тобто у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Натомість, як вже було викладено раніше, у підготовчому проваджені суд може закрити кримінальне провадження тільки з підстав, передбачених пунктами 5 - 8 і 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України. Призначити справу до судового розгляду суд також позбавлений можливості у зв`язку із не набуттям обвинуваченими статусу ані підозрюваних, ані обвинувачених у законний та процесуальний спосіб із дотриманням належної правової процедури, імперативно визначеної кримінальним процесуальним кодифікованим законом України.

Відтак, єдиним процесуально виваженим, законним та обґрунтованим висновком у такому випадку є застосування права, наданого суду пунктом 3 частини 3 статті 314 кримінального процесуального кодифікованого закону України, щодо повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, оцінюючи зміст та форму обвинувального акту суд ураховує, що обвинувальний акт, як встановлено частиною 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

В аспекті застосування приписів частини 2 статті 39, частини 1 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями статті 110 цього кодексу недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачяться на її користь.

Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевіряться судом у межах судового розгляду.

На переконання суду, порушення порядку повідомлення про підозру є тим недоліком, за наявності якого суд не може ухвалити рішення про те, що слід розпочати судовий розгляд справи.

Вказаний недолік згідно з нормами Кримінального процесуального кодексу України впливає на істотне порушення норм кримінального процесуального законодавства України і може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної статтею 314 Кримінального процесуального кодексу України.

Слід зауважити, що окрім наведених недоліків при складанні обвинувального акту допущені й незначні порушення вимог частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, як то: на виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які «прокурор вважає встановленими», проте, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні містить посилання на фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення які «встановлені досудовим розслідуванням» без зазначення, чи вважає прокурор їх встановленими, чи ні.

На ряду з наведеним, до незначних порушень виявлених судом, також слід віднести порушення, що мають місце при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, який відповідно до приписів пункту 1 частини 4 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України є невід`ємним додатком до обвинувального акту та вимоги до якого встановлені частиною 2 статті 109 зазначеного процесуального кодифікованого закону України.

Так, вказана норма права обумовлює, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування є засобом фіксації дій і рішень, які приймалися у кримінальному провадженні і є по суті описом матеріалів справи.

Він повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема:

- повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початок досудового розслідування (стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України);

- помітка про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення, інформація про кожну проведену слідчу (розшукову) дію, данні про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (стаття 290 Кримінального процесуального кодексу України);

- зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення, в тому числі:

а) вручення письмового повідомлення про підозру (відповідно до частини 4 статті 278 Кримінального процесуального кодексу України);

б) постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду, які містять найменування документа, дату прийняття рішення, предмет урегульованих відносин, наслідки для відповідних учасників цієї процесуальної ситуації, всі обставини, пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (дати прийняття, строк застосування), що приймаються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Крім цього, відповідно до частин 3 статті 283 Кримінального процесуального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором також вносяться відомості такої процесуальної дії, як закінчення досудового розслідування.

Отже, у реєстрі матеріалів досудового розслідування повинні бути вказані всі, без виділення основних або додаткових, процесуальні дії, які були проведені під час досудового розслідування і прийняті по ним процесуальні рішення.

Але, всупереч вищенаведеним вимогам закону реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 не містить відомостей щодо продовження строків досудового розслідування прокурором та слідчим суддею, якщо такі процесуальні рішення приймались в межах основного та виділеного кримінального правопорушення.

Також, у розділі І ІІ реєстру «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» відсутні реквізити процесуальних рішень та не завжди містяться всі необхідні відомості щодо них.

Зазначене суттєво впливає на якість підготовчого провадження, оскільки під час його проведення суду необхідно було б з`ясувати питання щодо продовження строків досудового розслідування у зв`язку із розглядом клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, в реєстрі взагалі відсутні відомості щодо допуску захисників обвинувачених до участі у вказаному кримінальному провадженні, та на якому етапі досудового слідства це мало місце.

На загал, підсумовуючи наведене, суд вважає, що при складанні обвинувального акту та доданих до нього матеріалів стороною обвинувачення допущено порушення ряду вимог кримінального процесуального закону України та, як наслідок, не належно висунуто обвинувачення у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Імперативними приписами частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

А отже, викладені недоліки виправити на стадії судового розгляду згідно із законом не можливо. Під час судового розгляду прокурор може лише змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (частина 2 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України).

Належне пред`явлення обвинувачення забезпечується та гарантується на державному рівні, у площині розуміння статей 20 та 42 Кримінального процесуального кодексу України, здійснення та використання обвинуваченим його невід`ємного процесуального права на захист від того обвинувачення, що йому пред`явлене.

Також слід врахувати, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пункті 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (пункт 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999 року, заява № 25444/94; пункт 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25.0.2000 року, заява № 23969/94, пункт 34 рішення у справі ОСОБА_31 та інші проти Австрії» від 20.04.2006 року, заява № 42780/98).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статі 6 Конвенції (пункт 54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999 року, а також пункт 47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини»).

Зважаючи на чинне міжнародне та національне законодавство суд розуміє, що на стадії підготовчого провадження не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого, відсутність події або складу кримінального правопорушення, оскільки це прерогатива суду, яка можлива тільки під час судового розгляду та є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Проте, виявлена під час підготовчого провадження обставина повідомлення обвинувачених про підозру поза встановленого законом строку досудового розслідування, та не спростування таких висновків належними та допустимими доказами у процесуальний спосіб має місце через те, що неможливо встановити та забезпечити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право на справедливий суд в розумінні частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод з підстав, наведених вище.

Відтак суд переконаний, що встановлені та наведені в даній ухвалі порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинувачених, зокрема, гарантованого Конституцією України права на захист та справедливий суд, що у своїй сукупності об`єктивно перешкоджають суду призначити справу до судового розгляду та негативно вплине на постановлення законного й обґрунтованого судового рішення, оскільки зміст і форма кримінального провадження, відповідно до положень статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Враховуючи наведене, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами (розписками обвинувачених та їх захисників) підлягає поверненню прокурору, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення у відповідність до вимог статті 291 Кримінального процесуального кодексу України в продовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для їх усунення.

Разом із тим, у відповідності до частини 1 статті 317 Кримінального процесуального кодексу України усі письмові документи, надані суду учасниками підготовчого судового засідання під час його проведення, долучаються до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) та залишаються в суді.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу прокурора на неприпустимість проведення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта. У противному випадку докази, отримані під час здійснення процесуальних дій, не визначених в ухвалі, відповідно до приписів частини 8 статті 223 Кримінального процесуального кодексу України є недопустимими.

Постановляючи ухвалу, здебільшого, суд застосовує приписи пункту 42 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого 15.11.2007 року за заявою № 22750/02 у справі «Бендерський проти України», де суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитись залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року). Право може вважатись ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (пункт 33 рішення «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000 року та пункти 32 і 35 рішення «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006 року).

Таким чином, приймаючи до уваги все вищевикладене, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року та ратифікованої Україною 17.07.1997 року; статтями 55, 62 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтями 17, 21, 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року, «Котій проти України» від 05.03.2015 року, «Зосимов проти України» від 07.07.2016 року, «Христов проти України» від 19.02.2009 року, «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999 року, «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, «Камінські проти Австрії» від 19.12.1989 року, «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999 року, «Матточіа проти Італії» від 25.0.2000 року, ОСОБА_31 та інші проти Австрії» від 20.04.2006 року, «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року, «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року, «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000 року і «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); статтями 1 - 3, 7, 11, 30 - 33-1, частиною 2 статті 35, статтями 91, 109 - 110, частиною 5 статті 115, статтями 134 - 138, 217, 219, 223, частиною 4 статті 291, частиною 1 статті 293, статтями 314 - 317, 283 - 284, 291 - 293, частиною 1 статті 320, статтями 337, 369 - 372, частиною 2 статті 392, частиною 2 статті 395, статтею 412, частиною 5 статті 532, 533 та статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року під № 0000126, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 4 статті 358 Кримінального кодексу України, повернути прокурору, що його затвердив, для усунення виявлених судом недоліків та приведення його у відповідність вимогам закону протягом розумного строку, достатнього для здійснення таких виправлень.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору, а також обвинуваченим та їх захисникам.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Ухвалу постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1