Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1586/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121, ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинувачуваного ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання, раніше судимого: 1) 31.07.13 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 307 ч. 2, 69 ч. 1, 72 КК України на 3 роки 6 місяців 24 дні обмеження волі з конфіскацією частини належного йому особистого майна; 2) 01.08.19 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, ухвалою суду від 30.08.21 звільнення від відбування покарання скасовано,

- за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за цим вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року, визначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (років) років 03 (три) місяці.

- за ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за цим вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року, призначено ОСОБА_6 до відбуття 05 (п`ять) років 06 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 обраховується з 25 січня 2023 року.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку 100 КПК України та в апеляційному порядку не оскаржується.

Стягнуто з ОСОБА_6 (ід.н. ) на користь держави 368 грн. 28 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні Житомирським НДЕКЦ МВС України судової експертизи холодної зброї (отримувач: ГУК у Жит. обл./ ТГ м. Житомир/24060300; банк отримувача: Казначейство України; ; рахунок НОМЕР_1 ; код класифікації доходів: 24060300).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - не застосовувався.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 27.12.15 до 29.12.15 за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.15) з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, 26 грудня 2015 року близько 20 години 40 хвилин ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У цей час та місці між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. У ході сварки у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, дістав з кишені одягу ніж та умисно наніс ОСОБА_12 один удар ножем в область живота, заподіявши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, яке є тяжким тілесним ушкодженням, як небезпечне для життя у момент заподіяння.

Крім того, 23 липня 2021 року близько 11 год. 02 хв. у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування та побутової хімії з автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився поряд з будинком АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, у цей час та місці ОСОБА_6 підійшов до припаркованого біля будинку АДРЕСА_3 автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_13 , де відчинив багажник, звідки таємно повторно викрав два пакети з продуктами харчування та побутовою хімією, а саме: одну упаковку макаронних виробів ТМ «Ярка», 1 кг, вартістю 25 грн.; одну упаковку масла вершкового «Полтавське 72,5 % ТМ «Рідна хатинка», 400 г, вартістю 40 грн.; дві консерви сардина в олії ТМ «Арктика», вартістю 22 грн. кожна, на загальну суму 44 грн.; одну консерву шпроти в олії ТМ «Союз морей», вартістю 24 грн.; одну консерву «Завтрак туриста» ТМ «Господарочка», 250 г, вартістю 12 грн.; одну консерву паштет із м`яса свинини та яловичини ТМ «Онісс», 230 г, вартістю 25 грн.; печиво «вушка» ТМ «Грона», вагою 600 г, вартістю 65 грн. за кілограм, на загальну суму 40 грн.; печиво «ромашка» ТМ «Грона», вагою 470 г, вартістю 85 грн. за кілограм, на загальну суму 40 грн.; печиво «крекер» ТМ «Грона», вагою 460 г, вартістю 65 грн. за кілограм, на загальну суму 30 грн.; цукерки «шалена бджілка Фрутті» ТМ «Рошен», вагою 470 г, вартістю 85 грн. за кілограм, на загальну суму 40 грн.; каву розчинну сублімовану ТМ «СОСАМ», вагою 475 г, вартістю 400 грн. за кілограм, на загальну суму 190 грн.; дві пляшки оцту ТМ «Руна», вартістю 16 грн. кожна, на загальну суму 32 грн.; засіб для ручного миття посуду ТМ «GALA яблуко», ємністю 0,5 л, вартістю 20 грн.; дитяче рідке мило ТМ «Лапуня», ємністю 300 г, вартістю 13 грн. 20 коп.; одну упаковку рушників паперових ТМ «Диво», вартістю 29 грн.; шампунь ТМ «Рецепти природи», ПЕТ 500 г, вартістю 37 грн.; одну упаковку прокладок гігієнічних ТМ «Naturellа», 10 шт., вартістю 26 грн.; дві лампочки освітлення розжарювання ТМ «Іскра», 100 Вт, вартістю 9 грн. 50 коп. кожна, на загальну суму 19 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 661 грн. 20 коп.

У подальшому ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок суду і винести рішення, яким перекваліфікувати його дії як самооборона та зменшити строк покарання.

Звертає увагу, що захищав своє життя та життя своєї дружини.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_15 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України, визнати як пом`якшуючу обставину віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_16 , застосувавши ст. 69 КК України.

Зазначають, що суд не встановив мотиву вчинення кримінального правопорушення, не звернув увагу на віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_16 , який вдарив його дружину, перебував у стані алкогольного сп`яніння, не намагався припинити конфлікт.

На думку захисника, всупереч вимог п. 2 ч. 3 ст,374 КПК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не вказав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме за ч. 1 ст. 121 КК України, із чітким зазначенням способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а лише формально навів (констатував) перебіг подій, які мали місце за участю обвинуваченого та потерпілого. При цьому, встановлені судом у вироку таким чином фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не дають можливості визначитись із конкретною кваліфікацією дій обвинуваченого.

Зазначає, що покарання у виді 5 років позбавлення волі, є занадто суворим і не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого

Вказує, що залишились поза увагою доводи обвинуваченого, про відсутність складу злочину передбаченого» ч.3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_6 не проникав до сховища, а багажник автомобіля потерпілого був відчиненим.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_14 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_17 вони куми, стосунки добрі. На даний час вони помирилися. 26 чи 27 грудня 2015 року він з дружиною були в гостях у її батька. Там трохи вжили спиртного. О 20 годині з ОСОБА_18 прийшли до ОСОБА_12 Він почав розмовляти з ОСОБА_23 з приводу образи його дружини, сварилися. В цей момент з кімнати вибігла його жінка і повідомила, що ОСОБА_19 повалив її на підлогу та вдарив в голову. Він почав з`ясовувати причину. Потерпілий йшов до нього битися. Дивлячись, що не здолає потерпілого, вийняв ножа та з гаряча вдарив його.

По другому епізоду дати та час він вже не пам`ятає, він був за базаром на вулиці Староміській. Побачив, як потерпілий кладе два пакети з речами у багажник автомобіля ВАЗ-2106, після чого йде на ринок. Вирішив скоїти крадіжку, для відкриття багажнику у нього була при собі викрутка. Підійшов до автомобіля, який був стареньким, тому для відкриття багажника навіть викрутка не знадобилася. Проник до багажника, викрав два пакети.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 висловив іншу версію подій. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_16 спровокував конфлікт, а він захищав свою дружину.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.3 ст.185 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_12 , пояснив, що мав дружні стосунки з обвинуваченим. 26 грудня 2015 року святкували католицьке Різдво вдома Приблизно о 20 годині до нього додому зайшли обвинувачений зі своєю дружиною та ОСОБА_20 , якого він один раз бачив. Вони були випивші. У жінки обвинуваченого була образа на ОСОБА_23, тому між ними ще в коридорі виникла суперечка. Він попросив всіх залишити його будинок і не конфліктувати. Почали штовхатися, бо ніхто не хотів виходити з будинку. Він заступився за ОСОБА_23 оскільки той був у нього в гостях і не дозволив починати бійку. Він розмовляв з обвинуваченим, ОСОБА_18 в цей час пройшов на кухню і стояв там. Поки він відволікся, дружина обвинуваченого побігла в кімнату до його дружини, де вони почали сваритися та битися. Він забіг в кімнату і розняв їх. Потім вийшов в коридор і в грубій формі почав виганяти їх з будинку. Він взяв обвинуваченого за руку і почав виштовхувати з будинку. При цьому ніяких тілесних ушкоджень обвинуваченому він не наносив. ОСОБА_22 це, мабуть, не сподобалося і він вдарив його ножем.

Свідок ОСОБА_23 , пояснив, що точної дати події не пам`ятає. Він був у гостях в будинку ОСОБА_12. Ввечері ходив в магазин. Коли повернувся з магазину, до ОСОБА_19 прийшов обвинувачений ОСОБА_22 з жінкою та ОСОБА_18 . Обвинувачений почав голосно розмовляти з потерпілим. Він в цей час знаходився в кухні з ОСОБА_24 і не чув, про що потерпілий з обвинуваченим говорили. Потім вони штовхалися в коридорі. Він побачив у руці ОСОБА_22 ніж і почав його забирати. Вони разом з ОСОБА_19 забрали в ОСОБА_22 ножа і той вибіг з будинку. Момент нанесення удару ножем потерпілому він не бачив, бо в цей час був з ОСОБА_18 на кухні.

Свідок ОСОБА_11 , пояснила, що потерпілий її співмешканець, стосунки добрі. Обвинувачений її хрещений батько. На даний час стосунків ніяких не підтримують. 26 грудня 2015 року у вечірній час у них в гостях перебував ОСОБА_23, вдома знаходилися вона, її чоловік ОСОБА_19 та двоє дітей. Приблизно о 20-21 годині обвинувачений та його співмешканка прийшли до них додому і почали сваритися з ОСОБА_23. Всі перебували у стані сп`яніння. Вона забрала дітей і пішла в кімнату. З кімнати вона чула крики сварки та звуки штовханини чи бійки, тому з кімнати не виходила. Коли потерпілий постукав у двері і сказав, що всі пішли, вона відкрила двері і побачила, що у ОСОБА_23 було розбите обличчя, а у потерпілого на футболці були сліди крові. Коли вона підняла футболку, то побачила поріз на тілі потерпілого. На її запитання, хто це зробив, ОСОБА_19 відповів, що ОСОБА_22 . Причину конфлікту вона не знає, ніхто їй не розповідав. Бачила ніж, який лежав на підлозі в коридорі. Потім ОСОБА_23 його підняв і поклав на матрац, який стояв в коридорі. Вони викликали швидку допомогу, яка дуже довго їхала. Коли чекали швидку допомогу, до них з першої квартири ще зайшла її хрещена мати. Коли приїхала швидка допомога, викликали працівників міліції. ОСОБА_12 забрали в реанімацію. Потім приїхали слідчі і почали проводити слідчі дії.

Вище викладені показання узгоджуються з іншими доказами.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26.12.15, вбачається, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_12 заявив, що 26.12.15 в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_6 наніс йому удар ножем, чим заподіяв йому тілесні ушкодження (т. 1, а.п. 9).

Згідно протоколу огляду місця події від 26.12.15 з фототаблицею до нього, оглянуто місце вчинення злочину - приміщення квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено п`ять плям речовини бурого кольору на поверхні ґрунту подвір`я будинку на відстані 250 см від вхідних дверей у квартиру, пляму речовини бурого кольору на матраці, який знаходиться в коридорі квартири, а на підлозі на килимі - складний ніж з довжиною клинка 89,3 мм, найбільшою шириною клинка 23,5 мм, найбільшою товщиною клинка 2,5 мм, довжиною руків`я 123,5 мм, на клинку якого було виявлено нашарування плям речовини бурого кольору (т. 1, а.п. 13-23).

Згідно протоколу огляду місця події від 26.12.15 з фототаблицею до нього, при у приміщенні травмпункту Бердичівської ЦМЛ виявлено та вилучено належну потерпілому ОСОБА_12 футболку, яка має пошкодження у вигляді порізу довжиною 15 мм та на якій виявлено чисельні плями речовини бурого кольору (т. 1, а.п. 24-28).

Згідно протоколу огляду місця події від 27.12.15, у приміщенні кабінету № 1 Бердичівського ВП у ОСОБА_6 вилучено футболку, на передній частині якої було виявлено три плями бурого кольору (т. 1, а.п. 29).

З виписки медичної карти Бердичівської ЦМЛ, 27.12.15 о 01.10 у травмпункті лікарні було оглянуто ОСОБА_6 , результат обстеження видихуваного повітря на наявність етилового спирту на апараті «Алкотест» о 01.30 становив 1,59‰ (т. 1, а.п. 61).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 641 від 28.12.15, у ОСОБА_12 , 1980 року народження, виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжких, як небезпечних для життя. Дане тілесне ушкодження спричинено від гострого колючо-ріжучого предмету, що, як і давність спричинення даного тілесного ушкодження, не виключається можливим за обставин, вказаних в постанові, тобто 26.12.15 близько 20 год. 40 хв. при нанесенні одного удару ножем в область живота (т. 1, а.п. 101);

Згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 1-МК від 12.02.16, на футболці потерпілого ОСОБА_12 виявлене наскрізне пошкодження матеріалу, яке розташовується на передній поверхні футболки в нижній частині дещо справа. Дане пошкодження являється колото-різаним та утворилось від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має лезо та обух, з невираженими ребрами, з шириною клинка на глибині занурення в шари одягу в межах 16 мм. Не виключається можливість співпадіння розташування ушкодження на тілі, а саме в ділянці черевної порожнини, та пошкодження на футболці потерпілого ОСОБА_12 , яке знаходиться на передній поверхні футболки в нижній частині дещо справа. Враховуючи характер та механізм утворення пошкодження на футболці потерпілого ОСОБА_12 , який відповідає конструктивним характеристикам ножа та його ширині на відстані 40 мм від вістря клинка, тому не виключається можливість утворення пошкодження на футболці та на тілі потерпілого ОСОБА_12 від дії клинка ножа, що представлений на дослідження, при умові занурення його в тіло на глибину до 40 мм (т. 1, а.п. 112-114).

Згідно висновків судово-імунологічних експертиз № 1377 від 27.01.16 (судово-медичної експертизи фрагмента тканини, марлевого тампона та ґрунту), № 78 від 19.01.16 (судово-медичної експертизи зразка крові), № 125 від 28.01.16 (судово-медичної експертизи зразка крові), встановлено, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_12 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У вирізках із фрагмента тканини та марлевого тампона, у витяжці із ґрунту знайдена кров людини (т. 1, а.п. 107-109, 142, 148).

Відповідно висновку судово-імунологічної експертизи (судово-медичної експертизи футболки) № 1375 від 27.01.16, у вирізках із футболки виявлена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В і Н. Походження даних антигенів в зазначених об`єктах можливе за рахунок крові будь-якої людини, організму якої властиві антигени В і Н. Такою особою може бути і потерпілий ОСОБА_12 в межах системи АВО (т. 1, а.п. 123-125).

По епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 винуватість ОСОБА_6 підтверджується:

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.07.21, вбачається, що ОСОБА_13 заявив, що у період часу з 11.04 до 11.15 23.07.21 невідома особа викрала пакети з продуктами харчування та побутовою хімією з багажника його автомобіля "ВАЗ-2106", д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований поряд з будинком АДРЕСА_3 (т. 2, а.п. 10).

Згідно протоколу огляду місця події від 23.07.21 з фототаблицею до нього, поряд з буд. АДРЕСА_3 оглянуто належний потерпілому автомобіль "ВАЗ-2106", д.н.з. НОМЕР_2 . Кришка багажника знаходиться у відчиненому стані, у багажнику зберігаються речі, в тому числі є ще два пакети (т. 2, а.п. 12-15).

Згідно протоколу огляду місця події від 02.08.21 з фототаблицею до нього, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_6 , виявлено та вилучено викрадені ним у потерпілого речі, в тому числі банки з-під консервів, упаковки з продуктів харчування та побутової хімії, а також викрутку (т. 2, а.п. 18-22).

Протоколом огляду предмету від 05.08.21, оглянуто DVD-R-диск з відеозаписом з камери відеоспостереження магазину будівельних матеріалів «Центр», встановлено, як 23.07.21 об 11 год. 02 хв. чоловік, схожий на ОСОБА_6 , на перехресті вул. Староміська - 30-річчя Перемоги відчиняє зачинене багажне відділення автомобіля ВАЗ-2106 білого кольору, після чого дістає з багажника два пакети, з якими і йде від автомобіля (т. 2, а.п. 35, 36).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 13.07.21 з фототаблицею до нього, підозрюваний ОСОБА_6 на місцевості показав коли, де та як саме він здійснював крадіжку з багажника автомобіля, а зокрема показав як він викруткою відчинив багажник автомобіля і викрав пакети з продуктами. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають обставинам доведеного обвинувачення, даним протоколів оглядів місця події та предмету від 23.07.21 і 05.08.21 та іншим дослідженим доказам (т. 2, а.п. 70-73).

Так, згідно правового висновку Верховного Суду України від 03 квітня 2015 року, за нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК України).

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує, що вийнявши ножа з гаряча вдарив потерпілого. Ніж в нього знаходився в лівій руці, потерпілому наніс удар у праву сторону живота.

При цьому доводи ОСОБА_6 , що він захищав себе та дружину, яку вдарив потерпілий суд апеляційної інстанції оцінює критично та не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 124 КК України чи встановлення пом`якшуючої покарання обставини - протиправної поведінки потерпілого.

Колегія суддів при цьому враховує показання потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив, що лише зупиняв бійку між співмешканкою обвинуваченого - ОСОБА_10 та його жінкою - ОСОБА_11 , а остання вказувала, що внаслідок приходу до них обвинуваченого та його співмешканки для з`ясування стосунків та розпочатого ними конфлікту вона з дітьми була вимушена ховатися з дітьми у іншій кімнаті.

Крім того, апеляційний суд враховує, що саме обвинувачений прийшов до помешкання потерпілого без запрошення, в стані алкогольного сп`яніння, затіяв конфлікт з гостями, на прохання потерпілого залишити будинок, не реагував, спочатку з`ясовував стосунки з свідком ОСОБА_23, а коли потерпілий заступився за гостя, почав конфліктувати з потерпілим, вийняв з карману розкладного ножа, якого чомусь взяв з собою для з`ясування стосунків, розклав його та завдав ним удар потерпілому у живіт, після цього з співмешканкою залишив будинок. Вказаний перебіг подій підтверджується показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_23, ОСОБА_25 , які узгоджуються з іншими доказами, в тому числі висновком СМЕ виявлених у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, протоколом огляду місця події, висновками експертиз речових доказів, які вказують, що дії ОСОБА_6 судом першої інстанції були кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 121 КК України, а доводи захисту про самооборону та віктимну поведінку потерпілого оцінює критично.

Визнані судом доведеними фактичні обставини кримінального провадження містять мотив вчинення злочину ОСОБА_6 - раптово виниклі неприязні відносини та форму вини - умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, а тому доводи про неконкретність обвинувачення колегія суддів вважає необгрунтованими.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність складу злочину передбаченого» ч.3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_6 не проникав до сховища, а багажник автомобіля потерпілого був відчиненим, то вони є необґрунтованими.

Так, питання щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки - «проникнення у сховище» було предметом вирішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к, провадження № 51-2436кмо18) акцентувала увагу на тому, що у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».

Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

За визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.

Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь яким способом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к, провадження №13-14кс18) при вирішення питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» вказала, що як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

З огляду на зазначене, з урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.

Згідно з матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 23.07.2021 року близько 11 год.02 хв. підійшов до припаркованого біля будинку АДРЕСА_3 автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , де відчинив багажник, звідки таємно повторно здійснив крадіжку майна ОСОБА_13 , а тому його дії за цим епізодом правильно кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно шляхом проникнення у сховище.

Крім того, з заяви потерпілого ОСОБА_13 слідує, що крадіжку було вчинено з багажника його автомобіля, підозрюваний ОСОБА_14 при проведенні з ним слідчого експерименту показав як він за допомогою викрутки відчинив багажник автомобіля та проник до сховища звідки викрав майно, а тому колегія суддів сумнівів у правильності кваліфікації дій ОСОБА_14 за ч.3 ст. 185 КК України не вбачає.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано тяжкість кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючи дані на обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, вчинив другий злочин в період іспитового строку, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом «Опійна наркоманія», обставину, що пом`якшує покарання по першому епізоду - відшкодування завданого збитку, щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, а також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185 КК України очевидно несправедливим внаслідок його суворості, як зазначено в апеляційний скарзі з доповненнями, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: