печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 Старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте завершити розслідування у кримінальному провадженні у визначений ухвалою строк не представляється можливим, оскільки необхідно виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що може скласти тривалий час з урахуванням значного об`єму зібраних матеріалів та складністю кримінального провадження.

Разом з тим, заявлені ризики, які існували при застосуванні до підозрюваного міри запобіжного заходу, не втратили свою актуальність, а відтак запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Так, згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

При цьому, абсолютність права на свободу не передбачена ні Конституцією України, ні іншими джерелами права, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судовим розглядом встановлено, Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317,ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 3611 КК України.

29.06.2023, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вичинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 361, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

11.08.2023, ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вичинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 361, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

30.11.2023, ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 3611 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_8 № 757/27241/23-к від 30.06.2023 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 №757/34839/23-к від 16.08.2023, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000103 від 21.01.2022 було продовжено до 6-ти місяців

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_10 № 757/35941/23-к від 21.08.2023 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 було продовжено до 19.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_11 від 11.10.2023 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 було продовжено до 11.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_1 від 06.12.2023 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 було продовжено до 03.02.2024

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_12 від 30.01.2024 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 було продовжено до 29.03.2024.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, а саме:

- протоколом допиту потерпілої нотаріуса ОСОБА_13 , щодо обставини блокування її СІМ-карти при шахрайського заволодіння грошовими коштами з її депозитарного рахунку;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (анкетні данні змінені), щодо обставин несанкціонованого втручання учасниками злочинної організації в автоматизовану систему Клієнт-банк АТ «КБ «Глобус» та шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 ;

- протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками;

- інформацією про рух коштів, отриманої з АТ «КБ «Глобус», щодо незаконного перерахування грошових коштів на банківські карти сторонніх осіб та щодо доступу працівників банку до конфіденційної інформації ОСОБА_13 ;

- інформацією щодо руху коштів клієнтів (дропів) ПАТ «АЛЬФА-БАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ», ПАТ «КРЕДОБАНК», ПАТ «ТАСкомбанк», на банківські рахунку яких були здійсненні незаконні перекази грошових коштів та фотознімки з банкоматів, на яких зафіксовані особи, які здійснювали обготівковування грошових коштів, набутих злочинним шляхом;

- інформацією від оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар», щодо активності мобільного телефону, який використовувався для неправомірної активації системи Клієнт-банк ОСОБА_13 на місцях проживання підозрюваних та здійснення своєї діяльності учасників злочинної організації (ТОВ «КРАФТМЕТАЛ»);

- відомостями отриманими за результатами проведеними в рамках кримінального провадження негласними слідчими (розшуковими) діями, щодо обставин вирощування рослин роду коноплі, зберігання, перевезення, виготовлення та збуту наркотичного засобу марихуана (Cannabis) учасників злочинної організації щодо обставин;

- висновками комп`ютерно-технічних експертиз;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15

- протоколами огляду речових доказів;

- висновками судових експертиз;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 3611 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні сторони обвинувачення та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

30.11.2023 в межах даного кримінального провадження сторону захисту було повідомлено про відкриття матеріалів досудового розслідування. На даний час стадія передбачена ст. 290 КПК України триває.

За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При вивченні матеріалів клопотання, особи підозрюваного та обставин за яких було вчинено кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, стороною обвинувачення доведено актуальність ризиків, а саме, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний підозрюється у вчинені тяжкого злочину та розуміє що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі,

- знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування, так як місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, а саме комп`ютерна техніка, термінали мобільного зв`язку, сім-картки та інше обладнання, до теперішнього часу не встановлено, підозрюваний перебуваючи на волі може знищити або спотворити зазначені докази.

- незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки у підозрюваному відомі особисті дані осіб які є свідками та потерпілою, а також дані потенційних свідків та потерпілих які не теперішній час не встановлені, так як в матеріалах кримінального провадження наявні данні щодо можливого вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень за аналогічними обставинами, володіючи їх персональними даними може здійснити заходи впливу на них з метою уникнення кримінальної відповідальності та спотворення доказів.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки всіх спільників ще не встановлено, тобто перебуваючи на волі підозрюваний може допомогти їм уникнути кримінальної відповідальності. Також на теперішній час не встановлено всі місця інших можливих співучасників вчинення злочинів.

- вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення у яких підозрюється.При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, які прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявнику загрожувало відносно суворе покарання.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної Рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

У п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти Росії» від 21.07.2003 суд відзначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Крім того, питання щодо наявності захворювань, які б вказували про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою і були підставами для його звільнення встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку.

Під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрюваний не може утримуватися в державній установі «Київському слідчому ізоляторі», не встановленого того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України віл 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767 свідчать про неможливість тримання підозрюваної під вартою.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини інкримінованого підозрюваному діяння, наслідки його вчинення, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 19.05.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17