Справа № 577/1333/24
Провадження № 1-кп/577/236/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 29 січня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Атюша Коропського району Сумської області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, розлученої, не працює, інваліда ІІІ групи, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який у подальшому неодноразово був продовжений, зокрема, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08 листопада 2023 року був продовжений до 14 лютого 2024 року.

26 січня 2024 року близько 22 години ОСОБА_3 перебувала в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 та у вітальні будинку помітила на дивані мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А Granite Gray» 2 Gb RAM, 32 Gb ROM, IМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , у чохлі-книжці, який належав ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що її дії є таємними для господаря будинку ОСОБА_6 , викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А Granite Gray» 2 Gb RAM, 32 Gb ROM, IМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , у чохлі-книжці вартістю 1 950 грн 00 коп.

Поклавши викрадений мобільний телефон до кишені своєї куртки, ОСОБА_3 з викраденим майном залишила господарство ОСОБА_6 .

У подальшому викраденим мобільним телефоном ОСОБА_3 розпорядилася на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-24/1402-ТВ від 31 січня 2024 року, ринкова вартість мобільного телефону ТМ «Xiaomi» модельний ряд Redmi 9A Granite Gray, 2 Gb RAM, 32 Gb ROM у чохлі-книжці могла становити 1 950 грн 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю та надала показання, що їй було відомо, що з 24 лютого 2022 року на всій території України запроваджений воєнний стан. 26 січня 2024 року вона перебувала в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же день - 26 січня 2024 року близько 22 години ОСОБА_6 стало погано та вона викликала екстрену медичну допомогу. Коли приїхали лікарі екстреної медичної допомоги, то вона вийшла до іншої кімнати будинку, де на дивані побачила мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», який був у чохлі-книжечці. В цей час вона вирішила викрасти вказаний мобільний телефон, оскільки їй потрібні були грошові кошти та вона мала намір продати зазначений мобільний телефон. Оскільки ОСОБА_6 та інші особи за нею не спостерігали, то вона взяла вказаний мобільний телефон і поклала його до кишені своєї куртки. Потім вона разом із медичними працівниками залишила господарство ОСОБА_6 . З викраденим мобільним телефоном вона прийшла додому, а наступного дня продала викрадений нею мобільний телефон своєму знайомому за 1 000 грн 00 коп. У подальшому її знайомий також продав мобільний телефон, який вона викрала у ОСОБА_6 , іншій особі, у якої вказаний мобільний телефон і був вилучений працівниками поліції. Приблизно через 3-4 дні після того як вона викрала належний ОСОБА_6 мобільний телефон, до неї додому приїхали працівники поліції та стали з`ясовувати, що їй відомо з приводу крадіжки мобільного телефону ОСОБА_6 . Вона одразу ж зізналася в тому, що саме вона вчинила крадіжку належного ОСОБА_6 мобільного телефону. З її участю у кримінальному провадженні проводився слідчий експеримент, під час якого вона показала за яких обставин вчинила злочин. Під час проведення слідчого експерименту вона бачила потерпілого ОСОБА_6 та прохала у нього пробачення за свої дії. Вона згодна з тим, що вартість викраденого нею 26 січня 2024 року у ОСОБА_6 мобільного телефону у чохлі-книжці становить 1 950 грн 00 коп. Щиро розкаюється у вчиненому та прохає не призначати їй сувору міру покарання.

Таким чином вина обвинуваченої повністю доведена та своїми діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить: обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдані збитки.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Конотопським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, орган пробації оцінює ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення як високий та вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб (а.с. 29-31).

Проте суд не погоджується з висновком органу пробації в частині того, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, оскільки вказаний висновок не в повній мірі узгоджується із даними, які характеризують особу обвинуваченої. Так, ОСОБА_3 раніше не судима, щиро розкаялася у вчиненні злочину, активно сприяла його розкриттю, добровільно відшкодувала завдані нею потерпілому збитки.

Суд також виходить з того, що положеннями ст. ст. 50 і 65 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Слід також зазначити, що в розумінні ст. ст. 314, 314-1 КПК України, досудова доповідь органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може враховувати, виходячи із своїх дискреційних повноважень.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 06 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».

Також Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та № 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Суд також враховує роз`яснення, наведене у рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року у справі № 15-рп/2004, згідно якого окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. При цьому категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

У досудовій доповіді органу пробації зазначено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності (а.с. 30). Проте суд враховує, що судимості ОСОБА_3 погашені.

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, характеру вчинених ОСОБА_3 дій, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, приймаючи до уваги, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, раніше не судима (а.с. 76-77), думку потерпілого, який прохає на призначати ОСОБА_3 покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі (а.с. 64) суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування нею покарання, а тому при призначенні їй покарання слід застосувати ст. 75 КК України.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, покладення на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, дозволить забезпечити належний контроль за її поведінкою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлений не був.

Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеної судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-24/1402-ТВ від 31 січня 2024 року в розмірі 1 135 грн 92 коп (а.с. 79), відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої у прибуток держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні (а.с. 67) слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України, слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_7 від 01 лютого 2024 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 (а.с. 68).

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 371, 376 КПК України , -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом встановленого їй судом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 у прибуток держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-24/1402-ТВ від 31 січня 2024 року в розмірі 1 135 грн 92 коп (одна тисяча сто тридцять п`ять грн 92 коп).

Речові докази у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_7 від 01 лютого 2024 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1