Справа №932/2099/24
Номер провадження №1-кс/932/707/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000020 від 20.02.2024 за ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просить накласти арешт, на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що такою квартирою заволоділи у незаконний спосіб.

В судове засідання слідчий не з`явився, від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності.

Власник майна не викликався, оскільки відповідне повідомлення може призвести до подальшого відчуження квартири, отже є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши клопотання дослідивши надані до нього додатки, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається із витягу з ЄРДР 20.02.2024, за №0000020, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2016 ПН ДНО ОСОБА_4 , винесено відомості до Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, первісне право власності продавця ОСОБА_5 не зареєстровано.

За інформацією Департаменту житлового господарства ДМР №3/12-8954 від 08.12.2023, за архівними даними приватизаційних справ департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам шляхом приватизації вищезазначеної квартири

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно приписів ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 вказаної статті визначає чотири окремих підстави для арешту майна: 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 08.03.2024 у справі №932/2099/24, провадження №1-кс/932/670/24 було повернуто клопотання слідчого про арешт майна, та надано строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, яка була отримана слідчим 12.03.2024 відповідно до розписки.

З огляду на наведене можна ствердити, що квартира може бути об`єктом кримінального правопорушення. При цьому, за наявності достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи (ч.3 ст.170 КПК України).

Зважаючи що предметом арешту є квартира, слідчий суддя вважає за можливе задовільнити клопотання слідчого та заборонити відчуження квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя,-

ПОСТНОВИВ:

Клопотання слідчого задовільнити.

Накласти арешт, а саме позбавити права на відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 .

Дана ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, що здійснює досудове розслідування.

Копії ухвали надіслати слідчому та власнику майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1