ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 210/1332/22

провадження № 51-7313км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за касаційними скаргами прокурора, засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2023 року ОСОБА_7 засуджено:

за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

за ч. 3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

за ч. 3 ст. 321 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

За вироком визначено початок перебігу строку відбування покарання з 03 лютого 2022 року, вирішено питання щодо запобіжного заходу, скасовано заходи забезпечення кримінального провадження та вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком, реалізуючи прямий умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і сильнодіючих лікарських засобів з метою збуту, ОСОБА_7 умисно незаконно придбав 860 аналогічних між собою за пакуванням пластикових полімерних трубочок запаяних з обох сторін із вмістом психотропної речовини метамфетаміну та 75 аналогічних між собою за пакуванням сліп-пакетів з фіксуючою стрічкою типу «Zip-lock» із вмістом наркотичного засобу метадону (фенадон) та сильнодіючого лікарського засобу дифенгідраміну (димедрол) у твердих формах, які поклав частково до своїх кишень, а частково у рюкзак, який тримав при собі.

03 лютого 2022 року о 19:55 ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції неподалік будинку АДРЕСА_2 з метою перевірки документів. На запитання поліцейських чи є при собі заборонені законом предмети та речовини ОСОБА_7 повідомив про наявність таких. У період з 21:25 до 23:22 під час проведеного огляду місця події та поверхневої перевірки ОСОБА_7 добровільно видав зі своїх кишень та рюкзака сліп-пакети з фіксуючою стрічкою типу «Zip-lock» у кількості 75 шт. із вмістом речовини кристалічного походження та 860 пластикових полімерних трубочок запаяних з обох сторін із вмістом речовин кристалічного походження.

Загальна маса речовини, яка містилась у 860 пластикових трубочках становить 50,1107 г та містить психотропну речовину метамфетамін масою 29,7967 г (є особливо великим розміром психотропної речовини, що знаходиться у незаконному обігу).

Загальна маса речовини, яка містилась у 75 сліп-пакетах з фіксуючою стрічкою типу

«Zip-lock» становить 26,3636 г та містить наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 10,2685 г (що є великим розміром наркотичного засобу, який знаходиться у незаконному обігу) та дифенгідрамін (димедрол) (тверді форми) масою 9,4766 г (що є великим розміром сильнодіючого лікарського засобу, який знаходяться у незаконному обігу).

Відповідно до вироку зазначеними вище діями ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК за ознаками: незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, з метою збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах та психотропні речовини в особливо великих розмірах та незаконного придбання та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, вчинені без спеціального на те дозволу, якщо предметом таких дій були сильнодіючі лікарські засоби у великих розмірах.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишені без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року - без змін.

Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги

Прокурор у касаційній скарзі просить оскаржені судові рішення змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 як за ч. 3 ст. 307 КК, так і за ч. 2 ст. 307 КК, суди допустили помилку, зайво застосувавши ч. 2 ст. 307 КК, яка у даному випадку не підлягала застосуванню, оскільки незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин (в особливо великих розмірах) і такі ж дії із наркотичними засобами (у великих розмірах) окремої кваліфікації не вимагали. Прокурор уважає, що у разі коли особа одночасно придбала і зберігала з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого заборонено, у великому розмірі, та психотропну речовину, обіг якої обмежено, в особливо великому розмірі, то її дії слід кваліфікувати лише за ч. 3 ст. 307 КК. Обґрунтовуючи свою позицію, прокурор посилається на практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема, постанову від 23 червня 2020 року у справі № 212/1297/18 (провадження № 51-6244км19).

Крім того, у зв`язку зі зміною судових рішень, прокурор просить призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, за ч. 3 ст. 321 КК - покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Засуджений ОСОБА_7 у касаційній скарзі просить скасувати вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На думку засудженого, орган досудового розслідування мав би вилучити і надати відеозаписи з нагрудних камер, вилучити дактилоскопічні сліди з вилучених у нього речей і спростувати версію сторони захисту, що незаконні речовини йому було підкинуто працівниками правоохоронного органу.

ОСОБА_7 заперечує факт добровільної видачі наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів. Наполягає, що був обшуканий до того, як його обшук здійснили працівники слідчо-оперативної групи.

Зазначає, що за відсутності ухвали слідчого судді апеляційного суду про дозвіл на втручання у особисте життя, орган досудового розслідування не мав підстав досліджувати вміст його телефону. Вказує, що інформація про закладки в його телефоні була відсутня до того, як він опинився «в руках» слідства.

Висловлює думку про те, що вирок ґрунтується на сумнівних і незаконних доказах, які не отримали належної оцінки. Стверджує, що кримінальне провадження розглянуто однобічно, упереджено та неповно, а самі висновки є хибними та передчасними.

Касаційна скарга захисника містить аналогічні доводам засудженого твердження щодо необхідності вилучення відеозаписів з нагрудних камер, зняття відбитків пальців та проведення експертиз щодо них, чого працівниками органу досудового розслідування навмисно вчинено не було, що, на його переконання, призвело до незаконного засудження ОСОБА_7 .

Захисник стверджує, що під час судового розгляду стороною захисту вживалися заходи для отримання тимчасового доступу до нагрудних камер працівників поліції, проте вказану інформацію отримати не виявилось можливим, і наведені обставини захисник уважає такими, що свідчать про приховання та спотворення обставин, які суди вважали встановленими і доведеними.

Наполягає на тому, що відомостей про наявність заборонених речовин ОСОБА_7 не повідомляв, добровільно не видавав і вказані речовини були вилучені в нього примусово під час проведення обшуку, однак місцевий суд вказане залишив поза увагою.

На переконання захисника, допущені порушення мають бути предметом нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з чим просить скасувати вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Року від 04 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала касаційну скаргу, подану прокурором, просила її задовольнити.

Доводи касаційних скарг захисника та засудженого вважала необґрунтованими та просила залишити без задоволення вимоги скарг сторони захисту.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали подані стороною захисту касаційні скарги, оскаржені судові рішення просили скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги прокурора захисник та засуджений вважали необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, вказані в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції може бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд за вимогами ч. 1 ст. 337 КПК у межах висунутого обвинувачення, вважав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд переглянув вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у межах, визначених ст. 404 КПК, погодився з висновками місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК.

Щодо доводів, викладених у касаційних скаргах засудженого та захисника, то переважна їх більшість була предметом оцінки і детальної перевірки судами попередніх інстанції.

В основу висновку про винуватість ОСОБА_7 суд поклав показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також письмові докази у провадженні: протокол огляду місця події від 03 лютого 2022 року з додатком (відеозаписом); протокол затримання особи від 04 лютого 2022 року з додатком; висновки судових експертиз щодо вмісту речовини у пластикових трубочках та її маси; висновки судових експертиз щодо вмісту речовини у сліп-пакетах та її маси; протокол тимчасового доступу до мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-картами «Київстар» НОМЕР_3 та «ВФ Україна» НОМЕР_4 , а також ряд постанов про визнання речовими доказами певних речей та інші документи.

Відповідно до рапорту поліцейського Взводу № 3 роти № 5 ППОП ГУНП в Дніпропетровській області, наявного в матеріалах справи, ст. сержант поліції ОСОБА_12 разом з ст. сержантами поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 03 лютого 2022 року близько 19:56, здійснюючи патрулювання по АДРЕСА_3 , помітили невідому особу, яка, побачивши службовий автомобіль, різко змінила напрямок руху, чим викликала у патрульних підозру. Відповідно до п. 6 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» особу було зупинено для перевірки документів. На запитання ОСОБА_12 про наявність заборонених речовин чоловік повідомив про наявність таких, у зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу.

Допитані у суді першої інстанції як свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які у складі патруля здійснювали патрулювання вулиць, надали збіжні за змістом показання про те, що по АДРЕСА_2 побачили чоловіка, який себе дивно поводив: нервував, коли побачив патрульний автомобіль різко змінив напрямок руху, а тому вони зупинилися перевірити його документи. На відповідне запитання патрульних ОСОБА_7 самостійно та добровільно повідомив, що має заборонені речовини, після чого вони викликали слідчо-оперативну групу та до її приїзду будь-який огляд особи не проводили.

Показання цих свідків узгоджуються із протоколом огляду місця події від 03 лютого 2022 року, який було досліджено місцевим судом, та відповідно до якого ОСОБА_7 добровільно видав 75 сліп-пакетів з речовиною кристалічного походження та пакет білого кольору, що знаходився у рюкзаку, де виявлено 860 трубочок з кристалічною речовиною. Зазначена у протоколі інформація, показання свідків узгоджуються із даними з додатку до протоколу огляду місця події від 03 лютого 2022 року - оптичного носія, на якому міститься відеозапис, який досліджений в ході судового розгляду.

Суд першої інстанції з метою перевірки версії сторони захисту допитав свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були запрошені у якості понятих для проведення огляду місця події, які повідомили, що ОСОБА_7 самостійно та добровільно віддав працівникам правоохоронного органу наявні у нього заборонені речовини, будь-який примус до нього не застосовувався та всю слідчу дію фіксували на камеру. Показання вказаних свідків повністю відповідають змісту протоколу огляду місця події від 03 лютого 2022 року з додатком (відеозаписом), який підписаний ОСОБА_7 без зауважень, та дослідженому у суді відеозапису вказаної слідчої дії. Судом встановлено, що під час огляду місця події ОСОБА_7 не висловлював жодних зауважень, не вказував про те, що трубочки та сліп-пакети йому підкинули.

Суди перевіряли версію сторони захисту щодо того, що ОСОБА_10 до повідомлення на спецлінію «102» був вже обізнаний про кількість в подальшому вилучених заборонених речовин та вмотивовано відкинули її. Так, підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення 03 лютого 2022 року о 19:54 на лінію «102» працівника поліції ОСОБА_10 за яким не йдеться про зупинку громадянина ОСОБА_7 та виявлення у нього саме певної кількості наркотичної речовини. За витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000094 також не йдеться про те, що слідчий був заздалегідь обізнаний про кількість заборонених речовин та які саме речовини були у ОСОБА_7 на момент прибуття слідчо-оперативної групи. Отже відповідні доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Місцевий суд сприяв стороні захисту у витребуванні інформації, яку сторона захисту бажала отримати з відеозаписів з нагрудних камер. Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року задоволено клопотання сторони захисту про застосування заходів забезпечення кримінального провадження під час судового провадження у виді тимчасового доступу до речей і документів в порядку ст. 333 КПК та доручено прокурорам Криворізької південної окружної прокуратури та слідчим ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у розпорядженні Полку поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області, з можливістю вилучення копій документів без вилучення їх оригіналів, а саме: журналу отримання відеопристроїв «бодікамер» поліцейськими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за період з 02 по 04 лютого 2022 року; вилучити записи за вказаний період; встановити, чи знаходився в службовому автомобілі поліцейських відеореєстратор, чи працював він під час чергування в зазначений період часу. Якщо реєстратор був у наявності і працював - вилучити записи обставин затримання ОСОБА_7 03 лютого 2022 року.

За отриманою на виконання вказаної ухвали відповіддю місцевий суд встановив, що патрулювання громадських місць у складі груп швидкого реагування не входить до основних функцій полку поліції особливого призначення, тому в штатній структурі підрозділу не передбачено відділ моніторингу як в Управлінні патрульної поліції, який відповідальний за довгострокове зберігання відео, записаних на нагрудні камери під час патрулювання. В полку поліції особливого призначення немає технічних можливостей зберігати відеозаписи довше 30 діб. Використання автомобільних відеореєстраторів в полку поліції особливого призначення під час патрулювання не передбачено, відповідно підрозділу вони не надавались.

За ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Отже, безперервне застосування відеофіксації під час патрулювання, як на те покликається обвинувачений, не є обов`язковим.

З огляду на тривалий час досудового розслідування, під час якого сторона захисту не заявляла клопотань в порядку ст. 220 КПК про здійснення тимчасового доступу до речей і документі та витребування записів з «бодікамер», за відсутності будь яких підстав уважати, що ОСОБА_7 чи його захисник були позбавлені можливості подавати такі клопотання, колегія суддів не вбачає порушень у цій частині та уважає обґрунтованим висновки судів попередніх інстанцій, що посилання обвинуваченого на безпідставність зупинки поліцейськими пов`язано з бажанням уникнути відповідальності.

Крім того, судом було вжито заходів для перевірки заяв сторони захисту про фальсифікацію доказів вини ОСОБА_7 та ініційовано проведення досудового розслідування за заявами сторони захисту про застосування недозволених методів слідства та фальсифікацію доказів винуватості ОСОБА_7 . У ході перевірки заяви ОСОБА_7 ТУ ДБР в м. Полтаві не було отримано жодних об`єктивних даних, які би свідчили про застосування до ОСОБА_7 працівниками ГУНП в Дніпропетровській області насильства, погроз його застосування, застосування зброї чи спеціальних засобів або болісних і таких, що ображають особисту гідність недозволених методів дізнання та слідства у тому числі фальсифікації доказів його вини. Також не знайшли свого підтвердження доводи про «підкидання» ОСОБА_7 заборонених речовин. 19 червня 2023 року слідчим у кримінальному провадженні № 0000767 від 14 червня 2023 року за ч. 2 ст. 365 КК винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях уповноважених осіб.

Отже, місцевий суд належно перевірив доводи сторони захисту про обшук ОСОБА_7 до прибуття слідчо-оперативної групи та про підкидання йому наркотичних засобів, психотропних речовин та відповідних лікарських засобів, та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позиції сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів.

Апеляційний суд, у свою чергу, ретельно перевірив доводи апеляційних скарг засудженого та його захисників, які є аналогічними з доводами касаційних скарг сторони захисту, дав на них мотивовані відповіді. Зазначив, на яких підставах апеляційні скарги залишив без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни, навів обґрунтовані підстави, з яких погодився з висновками суду першої інстанції.

Апеляційний суд перевірив та визнав необґрунтованими доводи сторони захисту щодо необхідності відібрання дактилоскопічних слідів на знайдених у ОСОБА_7 пакетиках та проведення експертизи щодо них, при цьому навів достатні мотиви своїм висновкам, які колегія суддів касаційного суду уважає обґрунтованими.

Доводи засудженого про відсутність підстав для дослідження слідчим вмісту його телефону, за відсутності ухвали слідчого судді апеляційного суду про надання дозволу на такі дії, суд касаційної інстанції уважає безпідставними.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 247 КПК слідчим суддею апеляційного суду згідно з положеннями глави 21 КПК здійснюється розгляд клопотань щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД). Натомість у цьому провадженні НСРД з метою втручання в приватне спілкування не проводились, отже не було потреби в здійсненні судового контролю слідчим суддею апеляційного суду.

Слідчий СВ ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_14 дослідив інформацію щодо контактів, текстових та електронних документів, відомостей у вигляді листування та у спеціальних додатках - месенджерах, файлів у яких можуть міститися відомості про вчинене кримінальне правопорушення, які знаходяться у мобільному телефоні «Xiaomi Redmi 6» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-картами «Київстар» НОМЕР_3 та «ВФ Україна» НОМЕР_4 , на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2022 року, про що складено відповідний протокол від 23 лютого 2022 року.

Як убачається зі змісту протоколу про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування, вказану ухвалу слідчого судді, серед інших матеріалів, було відкрито стороні захисту відповідно до приписів ст. 290 КПК.

Колегія суддів касаційного суду доходить переконання, що наведені у вироку та ухвалі висновки є правильними, з огляду на що вважає, що касаційні скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають.

Доводи прокурора щодо неправильної кваліфікації протиправного поводження із наркотичними засобами та психотропними речовинами за сукупністю частин 2 та 3 ст. 307 КК заслуговують на увагу.

У касаційній скарзі прокурор навів доводи про те, що незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин (в особливо великих розмірах) і такі ж дії із наркотичними засобами (у великих розмірах) окремій кваліфікації за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 2 та за ч. 3 ст. 307 КК не підлягають, адже все вчинене охоплюється ч. 3 ст. 307 КК.

Щодовирішення питання про кваліфікацію дій особи суд повинен враховувати, що в тих випадках, коли в межах реалізації єдиного злочинного наміру особа вчиняє протиправні дії, пов`язані з незаконним поводженням із різними видами наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, для кваліфікації дій особи розмір цих засобів (речовин) визначається виходячи з їх загальної кількості, оскільки вони є предметами одного і того ж кримінального правопорушення. Одночасне чи послідовне, з метою реалізації єдиного умислу, незаконне поводження з декількома із тих засобів та речовин, про які йдеться в статтях 307, 309 КК, кваліфікується за тією частиною вказаних статей, яка передбачає відповідальність враховуючи їх загальну кількість.

Диспозиції відповідних частин ст. 307 КК не передбачають, що у разі, коли предметами кримінального правопорушення, яке характеризується єдиним умислом, є наркотичні та психотропні речовини різного виду, особа несе окрему кримінальну відповідальність за протиправне поводження із кожним видом таких засобів або речовин.

Водночас, якщо поряд із наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами предметом злочину були ще й отруйні чи сильнодіючі речовини або отруйні чи сильнодіючі лікарські засоби, то їх кількість неприпустимо об`єднувати із кількістю наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, адже йдеться про предмет іншого кримінального правопорушення (ст. 321 КК), відмінного від тих, що передбачені статтями 307, 309 КК.

Зазначене узгоджується із практикою Касаційного кримінального Суду Верховного Суду, відображеною у постановах від 23 червня 2020 року (справа № 212/1297/19, провадження № 51-6244км19), від 20 липня 2022 року (справа № 725/5677/21, провадження № 51-1505ск22), ухвалі від 12 січня 2024 року (справа № 720/856/22, провадження № 6509ск23).

У цьому провадженні судами встановлено, що засуджений ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, одночасно незаконно придбав та незаконно зберігав для їх подальшого збуту, крім сильнодіючого лікарського засобу дифенгідраміну (димедрол), ще і психотропну речовину метамфетамін загальною масою 29,7967 г, що є особливо великим розміром та наркотичний засіб метадон (фенадон) загальною масою 10,2685 г, що є великим розміром.

Вказана особа одночасно і з одного джерела, в межах реалізації єдиного наміру, придбала та зберігала як психотропну речовину в особливо великому розмірі, так і наркотичний засіб у великому розмірі, отже її дії слід кваліфікувати лише за ч. 3 ст. 307 КК, яка передбачає відповідальність за особливо кваліфікований склад кримінального правопорушення. Для правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність необхідно виходити із загального розміру психотропних речовин та наркотичних засобів, які були предметом вчиненого ОСОБА_7 злочину. Отже вцьому провадженні відсутні підстави для кваліфікації дій засудженого за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 3 ст. 307 КК, з огляду на що обґрунтованими є доводи прокурора про зайву кваліфікацію за ч. 2 ст. 307 КК.

Дії ОСОБА_7 за встановлених судами обставин підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 307 КК та ч. 3 ст. 321 КК, а кваліфікація його дій ще й за ч. 2 ст. 307 КК є зайвою.

За встановлених судом обставин ОСОБА_7 своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 307 КК, - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, з метою збуту, предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах та психотропні речовини в особливо великих розмірах, та ч. 3 ст. 321 КК, - незаконне придбання та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, вчинені без спеціального на те дозволу, предметом яких були сильнодіючі лікарські засоби у великих розмірах.

З огляду на те, що засудженому було призначено покаранняза ч. 3 ст. 307 КК за незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин (в особливо великих розмірах) і за ч. 2 ст. 307 КК за такі ж дії із наркотичними засобами (у великих розмірах), як окремо, так і за правилами ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, при тому, що вчинене охоплюється ч. 3 ст. 307 КК, колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання за протиправне поводження із наркотичними засобами та психотропними речовинами лише в межах санкції ч. 3 ст. 307 КК.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК колегія суддів враховує, що вчинений ОСОБА_7 злочин є особливо тяжким умисним злочином у сфері протиправного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, зважає на соціальну характеристику винуватого, зокрема те, що він раніше не судимий, не працевлаштований, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, приймає до уваги його характеристику за місцем проживання, а також відсутність обставин, які би пом`якшували чи обтяжували покарання. При цьому, з огляду на те, що предметом злочину, який вчинив ОСОБА_7 були наркотичні засоби у великих розмірах та психотропні речовини в особливо великих розмірах, а також корисливу мету вчиненого діяння, суд касаційної інстанції вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Суд вважає, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК, засудженому ОСОБА_7 правильно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, рішення судів попередніх інстанцій в цій частині є обґрунтованим і правильним.

Покарання засудженому необхідно призначити за правилами ст. 70 КК.

За сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 321 КК, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_7 остаточне основне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, до якого приєднати додаткове покарання, призначене судом за ч. 3 ст. 307 КК, у виді конфіскації усього належного йому на праві приватної власності майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року залишити без задоволення.

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року змінити.

Виключити з вказаних вироку та ухвали посилання на ч. 2 ст. 307 КК щодо кваліфікації дій, вчинених засудженим ОСОБА_7 , як зайве за встановлених судами обставин.

Уважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 321 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Уважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 307 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі частин 1, 3 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених основних покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

В іншій частині судові рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3