ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1206/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/220/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/220/24 за апеляційною скаргою прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 8 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 , укладену 25 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000224, внесеному в ЄРДР 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, остаточне покарання обвинуваченому призначено за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку терміном на 1 рік та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, які постановлено виконувати окремо.

Згідно з вироком суду, на початку квітня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, переконавшись що його протиправні дії не будуть помічені, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Ergo Maximum» модель «В501», вартістю 237, 19 гривень, який знаходився на трав`яному газоні біля потерпілого ОСОБА_10 та належав останньому, в якому знаходились карта пам`яті micro SD8 GB марки «Toshiba» вартістю 70 гривень, та два стартових пакети операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 75 гривень та ПрАТ «Водафон», вартістю 75 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 457, 19 гривень.

В апеляції прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального праворушенння та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у звязку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити провадження щодо ОСОБА_6 до розгляду у суді першої інстанції в загальному порядку.

В обгрунтування доводів посилається на те, що всупереч вимогам ч.7 ст.474 КПК України суд затвердженні угоди про примирення не перевірив її на відповідність нормам матеріального та процесуального закону, невірно застосував закон, який підлягав застосуванню оскільки на підставі ч.1 ст.71 КК України він не мав права постановляти рішення про окреме виконання покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку терміном на 1 рік та ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити з викладених у ній мотивів, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Вирок суду переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

25 березня 2024 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про примирення згідно вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції вказаної статті, з врахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання а також наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачені п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст.66 КК України, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Приєднати повністю не відбуте покарання, призначене за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 23.10. 2019 за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків, які виконувати окремо. Вказану угоду суд затвердив повністю з обумовленим сторонами покаранням.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора , на думку колегії суддів, частково є слушними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди в кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПКУкраїни угода не може бути укладена.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В угоді про примирення між потерпілим та обвинуваченим, окрім покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, яка згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином суд на підставі ст.71 КК України призначив покарання за сукупністю вироків, зокрема, за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року, яким обвинуваченого було засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з застосуванням ст.75 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та не є кримінальним провадженнням у формі приватного обвинувачення.

Отже, угода про примирення суперечить вимогам ч. 3 ст. 469 КПК України оскільки в ній обумовлюється призначення покарання, в тому числі й щодо тяжкого злочину, щодо якого угоду не може бути укладено.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що умови даної угоди не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.475 КК України вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим повинен відповідати загальним вимогам до судових рішень щодо законності. Обовязок перевіряти угоду не тільки на відповідність її спеціальним нормам, що стосуються укладення угод а й іншим нормам КПК України та КК України покладається на суд, який вирішує питання щодо затвердження такої угоди.

Зі змісту ч.7 ст. 474 КПК України слідує що суд відмовляє в затвердженні угоди якщо їїь умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.У такому разі досудове розслідування або судове провадження здійснюється у загальному порядку.

Колегією суддів встанволено, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України під час дії іспитового строку за попереднім вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Якщо особу за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням і вона протягом іспитового строку вчинила нове кримінальне правопрушення , то відповідно до ч.3 ст.78 КК КК суд також призначає покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

У відповідності до постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 Про практику призначення судами кримінального покарання виходячи зі змісту частини 3 статті 78 КК , у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і

призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. Роз`яснити, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК , та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання

Отже, угода про примирення суперечить вимогам суперечать вимогам КК України. Оскільки суд не міг вийти за межі укладеної між потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення та самостійно змінити обумовлене в ній сторонами покарання, то повинен був відмовити у її затвердженні.

Отже, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та призначити судовий розгляд вказаного провадження в суді першої інстанції в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413, 414 ,419, 469, 474, 475 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 8 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України скасувати та призначити розгляд кримінального провадження № 0000224, внесеного в ЄРДР 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України в суді першої інстанції в загальному порядку.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді