Справа № 465/1127/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/281/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

на розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 14 грудня 2023 року внесене до ЄРДР за №0001063, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року клопотання прокурора задоволено частково, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 27 квітня 2024 року включно, із визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. і покладено на обвинуваченого передбачені ст. 194 КПК України обов`язки.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює ухвалу суду першої інстанції в частині продовження йому строку тримання під вартою, разом з тим, не погоджується із визначеним у даному випадку розміром застави та просить зменшити такий.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до положень ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції визначивши заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., врахував дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, конкретні обставини справи, а також тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, місцевий суд, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Колегія суддів вважає, що встановлений у оскаржуваному судовому рішенні розмір застави не є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_6 , однак, водночас, є небажаним для втрати, а відтак, достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у наближеному до мінімального розмірі, забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4