Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4453/24
Провадження №1-кп/523/1081/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

04.04.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000352 від 06 вересня 2023 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн - засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч.4 ст.2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь - яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року №36/103 проголошено про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року №2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року №2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року №2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі ст.1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до ст.3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень ст.2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

В розумінні положень ст.2 Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03 липня 1954 року, між російською федерацією та Україною з 20 лютого 2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Близько 05 години 24 лютого 2022 року збройні сили російської федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

ОСОБА_5 в період з 11 квітня 2022 року до 18 серпня 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом розповсюдження матеріалів необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, використовуючи мобільний телефон «Motorola E7 Plus», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , здійснив вхід у соціальну мережу «ВКонтакте» через обліковий запис під назвою « ОСОБА_6 » (веб-адреса http(s)://vk.com/id138140896), де самостійно надрукував та умисно поширив шляхом розміщення на публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів, наступні публікації:

1) висловлювання, що за своїм значенням, мають ознаки розпалення національної ворожнечі, приниження національної честі та гідності:

- 11 квітня 2022 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «Это вам ПИДОРГИ -НАЦИКИ-ФАШИСТИКИ ЗА ОДЕССУ И МАРИУПОЛЬ ТВАРИ! ЗЕЛЕ ПРИВЕТ С ОДЕССЫ И ПОРОШЕНКО гнидам»;

- 01 квітня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_2 и умерать пацаны за запад»;

- 18 серпня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «По Одессе сегодня будет ответка ракетами и взрывы ночью. Хохлы с Одессы пускают безпилоты в крым»;

2) висловлювання, що містить виправдовування збройної агресії російської федерації проти України:

- 11 квітня 2022 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «Это вам ПИДОРГИ -НАЦИКИ-ФАШИСТИКИ ЗА ОДЕССУ И МАРИУПОЛЬ ТВАРИ!ЗЕЛЕ ПРИВЕТ С ОДЕССЫ И ПОРОШЕНКО гнидам»;

3) висловлювання, що містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України:

- 28 лютого 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- 10 березня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «"ВАГНЕР"!ВАС ОБОЖАЕТ ВЕСЬ МИР, ВЫ КРАСАВЧИКИ. (и земля пухом и свечи каждому воину Вашему.) УВАЖУХА ВАМ С ОДЕССЫ»;

- 11 червня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): Хохлятское ПВО убило в Одессе людей. Шахит прошел дальше, а ракета упала в дома. И это права. Одесса скорбит, а Зеля сдохни чмо нарик!.»

- 03 липня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_4 ДОМЕ ПРОАСОЮЗОВ С ПОРОШЕНКО ГНИД»;

- 10 серпня 2023 року з наступним текстом: «"ВАГНЕР" ВЫ ЛУЧШИЕ И КРАСАВЦЫ. (Одесса с вами пацаны.) МОЧИТЕ ПИНДОСОВ ЗА ОДЕССУ».

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що, будучи раніше незгодним з політичною діяльність колишнього Президента України ОСОБА_7 та чинного Глави держави ОСОБА_8 , у вищевикладений період часу, через власний мобільний телефон марки «Moto 7», перебуваючи за власним місцем проживання, умисно розміщував через обліковий запис під назвою « ОСОБА_6 » в соціальній мережі «ВКонтакте» різні текстові повідомлення, в тому числі і ті, які зазначені в обвинувальному акті. При цьому, обвинувачений розумів, що зміст таких повідомлень буде відомим близько 1000 особам, які сумісно з ним беруть участь в комп`ютерних іграх. Про вчинене в даний час він жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведення вини ОСОБА_5 у вміненому йому діянні.

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_5 дій, які полягали в наступному.

Близько 05 години 24 лютого 2022 року збройні сили російської федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

ОСОБА_5 в період з 11 квітня 2022 року до 18 серпня 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом розповсюдження матеріалів необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, використовуючи мобільний телефон «Motorola E7 Plus», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , здійснив вхід у соціальну мережу «ВКонтакте» через обліковий запис під назвою « ОСОБА_6 » (веб-адреса http(s)://vk.com/id138140896), де самостійно надрукував та умисно поширив шляхом розміщення на публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів, наступні публікації:

1) висловлювання, що за своїм значенням, мають ознаки розпалення національної ворожнечі, приниження національної честі та гідності:

- 11 квітня 2022 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «Это вам ПИДОРГИ -НАЦИКИ-ФАШИСТИКИ ЗА ОДЕССУ И МАРИУПОЛЬ ТВАРИ! ЗЕЛЕ ПРИВЕТ С ОДЕССЫ И ПОРОШЕНКО гнидам»;

- 01 квітня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_2 и умерать пацаны за запад»;

- 18 серпня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «По Одессе сегодня будет ответка ракетами и взрывы ночью. Хохлы с Одессы пускают безпилоты в крым».

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.161 КК України, як порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної, регіональної належності, релігійних переконань, інвалідності та за іншими ознаками, за кваліфікуючими ознаками: умисні дії, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі, приниження національної честі та гідності.

За вищезазначених аналогічних обставин ОСОБА_5 умисно поширив наступну публікацію:

2) висловлювання, що містить виправдовування збройної агресії російської федерації проти України:

- 11 квітня 2022 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «Это вам ПИДОРГИ -НАЦИКИ-ФАШИСТИКИ ЗА ОДЕССУ И МАРИУПОЛЬ ТВАРИ!ЗЕЛЕ ПРИВЕТ С ОДЕССЫ И ПОРОШЕНКО гнидам».

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

За вищезазначених аналогічних обставин ОСОБА_5 умисно поширив наступні публікації:

3) висловлювання, що містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України:

- 28 лютого 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

- 10 березня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): «"ВАГНЕР"!ВАС ОБОЖАЕТ ВЕСЬ МИР, ВЫ КРАСАВЧИКИ. (и земля пухом и свечи каждому воину Вашему.) УВАЖУХА ВАМ С ОДЕССЫ»;

- 11 червня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): Хохлятское ПВО убило в Одессе людей. Шахит прошел дальше, а ракета упала в дома. И это права. Одесса скорбит, а Зеля сдохни чмо нарик!.»

- 03 липня 2023 року з наступним текстом (далі мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_4 ДОМЕ ПРОАСОЮЗОВ С ПОРОШЕНКО ГНИД»;

- 10 серпня 2023 року з наступним текстом: «"ВАГНЕР" ВЫ ЛУЧШИЕ И КРАСАВЦЫ. (Одесса с вами пацаны.) МОЧИТЕ ПИНДОСОВ ЗА ОДЕССУ».

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.436-2 КК України, як виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікація її учасників, за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України розпочату у 2014 році, вчинене повторно.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого процесуальні витрати на суму 3786,40 грн, пов`язані з проведенням в справі експертизи, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з статтею 65 цього Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття та факт першого притягнення до кримінальної відповідальності, в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про особу, яка має власну сім`ю, не офіційно працевлаштована в якості сантехніка та електрика, не перебуває на спеціалізованому обліку в медичних установах, посередньо характеризується за місцем проживання.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, а також позиції прокурора, суд вважає можливим призначити основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.436-2 КК України, після чого визначити остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів, яке ОСОБА_5 належить відбувати реально, в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім того, з цих же підстав, суд вважає недоцільним застосовувати до ОСОБА_5 такі види додаткових покарань як позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а також конфіскацію майна.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на них арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст.161 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- за ч.2 ст.436-2 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, без конфіскації належного йому на праві власності майна;

- за ч.3 ст.436-2 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 цього ж кодексу, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а також без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 29 лютого 2024 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 29 лютого 2024 року.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на суму 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн 40 коп.

Після набрання вироком законної сили долучені до кримінального провадження в якості речових доказів мобільний телефон «Motorola E7 Plus», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , із сім карткою № НОМЕР_3 , як засоби вчинення злочинів, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України, - конфіскувати.

Арешт, накладений на вищезазначені речові докази скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1