Справа № 947/5456/24
Провадження № 1-кс/947/4623/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000009 від 10.01.2024 ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000009 від 10.01.2024

Особа, яка звернулася із даним клопотанням, просить змінити застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

1.ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Як вбачається з долучених стороною захисту до даного клопотання матеріалів, досудовим розслідуванням було встановлено, що депутат Білгород-Дністровської районної ради VIIІ скликання ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 08.01.2024 о 18:00 год., перебуваючи в приміщенні ресторану готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, виказав ОСОБА_6 вимогу надання йому особисто неправомірної вигоди у розмірі 20 000 доларів США за здійснення ним впливу на депутатів Великодолинської селищної ради з метою прийняття селищною радою рішення про передачу в оренду земельних ділянок, попередивши, що у разі не надання неправомірної вигоди, він створить умови, які унеможливлять отримання ним вказаних земельних ділянок в оренду у встановлений законом спосіб. В подальшому, 31.01.2024, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_6 у приміщенні ресторану готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », продовжуючи реалізацію свого умислу на отримання неправомірної вигоди, виказав вимогу надання йому особисто частини обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 10 000 доларів США за здійснення впливу на депутатів Великодолинської селищної ради до моменту офіційного звернення ОСОБА_6 до селищної ради із заявою про дозвіл на розробку технічної документації земельних ділянок та її розгляду на засіданні селищної ради. 09.02.2024 приблизно о 09:00 год., у приміщенні ресторану готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 ,виконуючи вимоги ОСОБА_5 , передав йому особисто неправомірну вигоду у розмірі 10000 доларів США (що відповідно до даних НБУ станом на 09.02.2024 складало 375 707 гривень) за здійснення ним впливу на депутатів Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області з метою прийняття рішення про передачу в оренду двох земельних ділянок, загальною площею 4 га, поблизу с. Молодіжне Великодолинської селищної громади Одеського району

09.02.2024 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано та повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

11.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стрком до 05.04.2024 року, в межах строків досудового розслідування, із визначенням застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання останнім обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 1322 (одна тисяча триста двадцять два) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 003 016 (чотири мільйони три тисячі шістнадцять) гривень.

Строк досудового розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України у даному кримінальному провадженні спливає 09.04.2024.

2.ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ

В обґрунтування клопотання сторона захисту зазначає, що наразі наявні підстави для зміни запобіжного заходу, обраного ОСОБА_5 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне. Майже два місяці триває досудове росзлідування та жодний з ризиків, на які посилався прокурор при обранні запобіжного заходу у вигляді триманя під вартою не знайшли свого підтвердження. На думку захисника підозрюваного, продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтовано жорстким, враховуючи сімейний стан, характеристику та стан здоров`я підозрюваного, що можуть вплинути на визначення запобіжного заходу та призначення більш м`якого, аніж тримання під вартою. Так, підозрюваний раніше не судимий, що свідчить про належну поведінку сотаннього та дотримання установлених норм права та моралі, а тому незрозуміло на підставі яких чинників прокурор у клопотанні зазанчає, що підозрюваний може вчинити інші правопорушення. Будь-яких доказів вчинення підозрюваним нових злочинів або неналежної процесуальної поведінки за два місяці правоохоронним органом не доведено.

ОСОБА_5 має сім`ю, трьох дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, його повну адаптацію у суспільстві та необхідність утримувати сім`ю. Його дружина - ОСОБА_7 не працює, оскільки займається вихованням двох неповнолітніх дітей. Також він фактично утримує та доглядає за своєю матір`ю - ОСОБА_8 , 1957 року народження, яка є пенсіонеркою та не має інших родичів, які б могли за нею доглядати. Вже протягом двох місяців сім`я залишається без годувальника та терпить фінансові труднощі.

ОСОБА_5 має незадовільнйи стан здоров`я: в кінці 2023 року пережив операцію по видаленню пухлини, проходить реабілітацію та потребує постійного медичного нагляду та задовільних умов проживання. Його перебування в слідчому ізоляторі негативно впливає на його стан здоров`я, оскільки він повинен був пройти регулярний медичний огляд у лікаря, який його оперував.

Підозрюваний має місце реєстрації у Білгород-Дністровському районі Одеської області, при цьому він тривалий час орендує однокімнатну квартиру в м. Одесі, крім того, його мати має власну квратиру у м. Одесі, де і проживає, у зв`язку із чим, на думку сторони захисту, запобіжнйи захід у вигляді домашнього арешту може бути обраний слідчим суддею за будь-якою з перелічених адрес.

3.ПОЗИЦІЯ СТОРІН КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ

Захисник підозрюваного вимоги клопотання підтримав повному обсязі, просив його задовольнити. Водночас, у судовому засіданні долучив заяву ОСОБА_5 про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, також зазначив, що в 12.01.2024 року ОСОБА_5 пройшов лікування, та через три місці підлягає обов`язковому повторному огляду в динаміці, долучив довідку з КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», від 12.01.2024 року, згідно якої ОСОБА_5 проходив лікування травматичний субдуральний крововилив. Тяжка ЗНЧМТ. Хронічна субдуральна гематома правої лобно-тімяної ділянки. Легкий лівосторонній геміпарез.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, посилаючись на те, що викладені у клопотанні обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 .

4.ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ

Стаття 201 КПК України передбачає можливість особи, до якої застосовано запобіжний захід, змінити його. Така можливість надається особі з метою надання їй права на перегляд обставин. Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо прав особи, яка позбавлена свободи внаслідок арешту або тримання під вартою) забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи (Рішення у справі Yeloyev проти України від 6 листопада 2008 року, заява № 17283/02, параграф 64).

Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. (стаття 201 КПК України).

Слідчий суддя зазначає, що під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 було вставнолено наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопрушення та відповідно наявність ризиків, які виправдовують застосування запобіжного зхаоду у вигляді тримання під вартою (або у разі зміни запобіжного заходу застосування іншого запобіжного заходу).

Обґрунтованість підозри має оцінюватися на кожному етапі від початкового періоду після затримання особи, так і в подальшому, коли тримання під вартою продовжується. Збереження обґрунтованості підозри є необхідною умовою законності продовження тримання під вартою. Відповідно, хоча під час затримання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинна бути обґрунтована підозра; у випадках тривалого тримання під вартою також має бути доведено, що підозра зберігається та залишається обґрунтованою протягом усього періоду тримання під вартою. (Рішення у справі Ilgar Mammadov проти Азербайджану, заява № 15172/13 від 22 травня 2014 року, параграф 90) Також, необхідно належним чином оцінити наявність ризиків, які виправдовують продовження тримання під вартою, та які можна обґрунтувати конкретними обставинами справи, а не абстрактними формулюваннями, надаючи належну оцінку індивідуальним обставинам підозрюваного. Наведення таких аргументів може виправдовувати тримання під вартою (Рішення Великої Палати у справі Buzadjiпроти РеспублікиМолдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 88). Такі аргументи не можуть використовувати формалістичну та абстрактну мову, також не дозволяється щоразу при розгляді питання про тримання під вартою використовувати ідентичні або стереотипні формулювання, автоматично продовжувати тримання під вартою (Рішення у справі Lisovskij проти Литви від 2 травня 2017 року, заява № 36249/14, параграф 77).

Слідчий суддя зазначає, що протягом періоду часу, що минув, досі є достатні підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра. Обставини у сукупності дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , що найменше був причетний до дій, пов`язаних з одержанням неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_6 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, з вимаганням такої вигоди.

Що стосується питання існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, які раніше визначалися слідчим суддею, що безумовно є однією з ключових обставин, яким надається оцінка при вирішенні питання міри запобіжного заходу, слідчий суддя звертає увагу на наступне. Першочергово, слідчий суддя зауважує, що єдиний ризик, про який йдеться в поданому стороною захисту клопотанні в частині власної оцінки щодо його існування - є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. Між тим, що стосується цього ризику, слідчий суддя не може не звернути увагу сторони захисту, що існування такого ризику не встановлювалося при першочерговому вирішенні питання міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , а відтак, надання оцінки такому ризику при вирішенні питання міри запобіжного заходу позбавлене будь-якого практичного сенсу, позаяк дане клопотання подається стороною захисту.

Водночас, що стосується тих ризиків, які були визначені слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу, відповідних доводів в цій частині подане стороною захисту клопотання не містить. В цій частині слідчий суддя враховує з одного боку засаду диспозитивності, передбачену ст. 26 КПК України, однак з іншого боку звертає увагу на завдання інституту слідчого судді, визначені ст. 3 КПК України.

Відтак, для належного вирішення заявленого клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне надати оцінку тим ризикам, котрі згідно ухвали про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 були встановлені слідчим суддею.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слідчий суддя також враховує, що Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають наводити інші підстави в обгрунтування продовження строку тримання під вартою.

В цьому розрізі слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що прокурор, користуючись наданими йому процесуальними правами, які відповідають загальній засаді кримінального провадження у вигляді диспозитивності, при розгляді даного клопотання не надав належних доводів щодо наявності додаткових обставин, якими може обґрунтовуватися продовження існування ризику переховування на наданий час. Водночас, слідчий суддя також не може стверджувати, що означений ризик наразі є повністю нівельованим, з огляду на встановлені обставини при обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .

Що стосується існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя вважає, що такий ризик також продовжує існувати, проте слідчий суддя не може залишити поза увагою в розрізі ступеня ймовірності цього настання, що у сторони обвинувачення було процесуального часу задля того, аби вчинити відповідні дії, спрямовані на унеможливлення досягнення завдань кримінального провадження.

Зокрема, слідчий суддя враховує, що нормами Кримінального процесуального кодексу України передбачено різного роду процедури, які можуть застосовуватися стороною обвинувачення у ситуації, коли сторона обвинувачення реально вважає, що відповідний ризик дійсно існує й може настати у кримінальному провадженні. Такими процедурами є механізм допиту особи у порядку ст. 225 КПК України, застосування до осіб, щодо яких може бути застосований тиск, заходів безпеки тощо.

Однак, за результатами розгляду даного лопотання, прокурор не лише не повідомив, що з моменту застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення вживалися будь-які з наведених вище процесуальних дій, але й не вказав, що в цілому сторона обвинувачення проводила будь-які процесуальні дії зі свідками.

Відтак, попри дійсно продовження існування такого ризику, наразі, за відсутності додаткових нових обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що у зв`язку зі сплином двохмісячного строку, такий ризик в певній частині зменшився.

За таких обставин, фактично, слідчий суддя наразі повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, які були встановлені, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідча суддя повинна всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оцінка відповідних і достатніх підстав тримання під вартою має бути здійснена без відриву від фактичної тривалості попереднього ув`язнення. Ця оцінка здійснюється з необхідною ретельністю під час провадження у справі (Рішення у справі GaborNagyпроти Угорщини-2 від 11 квітня 2017 року, заява № 73999/14, параграф 77). При цьому, потрібно завжди виходити з презумпції звільнення особи з-під варти (Рішення Великої Палати у справі Buzadjiпроти РеспублікиМолдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграфи 89, 91). Мають бути переконливо продемонстровані конкретні факти справи, для того, щоби переважати правило поваги до особистої свободи, а також щоби виправдати подальше тримання під вартою (наприклад, Рішення у справі Ilijkovпроти Болгарії від 26 липня 2001 року, заява № 33977/96, параграф 84). Питання тривалості тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 11.02.2024 року, тобто майже два місяці. Хоча за цей час ризики, передбачені п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України не нівельовані, проте можна стверджувати про їх мінімізацію в певній частині, також не було встановлено й інших обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою. До матеріалів даного клопотання захисником було долучено відомості щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного. Крім того, стороною захисту також згадується про те, що ОСОБА_5 має на утриманні трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, дружину, матір, що в контексті тривалого тримання під вартою має враховуватися як обставина на користь його звільнення. Слідчий суддя також звертає увагу на те, що тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, а тому наразі, з урахуванням тривалості тримання під вартою підозрюваного, його сімейного стану та стану здоров`я, відсутності нових обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою, зокрема в судовому засіданні прокурором не доведено, що станом на теперішній час відносно ОСОБА_5 здійснено жодні процесуальні дії, що в свою чергу свідчить про низький рівень ефективності досудового розслідування.

Що стосується питання можливості застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя звертає увагу на наступне. Безумовно, коли слідчим суддею вирішувалося питання міри запобіжного заходу щодо підозрюваного, слідчий суддя виходив зі стадії кримінального провадження, її актуальності, необхідності виконання невідкладних процесуальних дій стороною обвинувачення, що пояснювалося зміною вектору такого кримінального провадження, оскільки в його рамках про підозру було повідомлено конкретну особу - ОСОБА_5 .

Тобто, при вирішенні питання першочергового застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважав, що існуючий суспільний інтерес, який в тому числі зводився до необхідності забезпечення досягнення завдань кримінального провадження, на той період часу превалював над особистим інтересом підозрюваного ОСОБА_5 , в результаті чого в значній мірі слідчий суддя й прийшов до переконання про необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Наразі, з урахуванням строку здійснення досудового розслідування в рамках такого кримінального провадження, попри продовження існування такого суспільного інтересу, все ж, слідчий суддя повинен в більшій мірі балансувати між останнім, та особистим інтересом підозрюваної особи.

В цій частині слідчий суддя не може не врахувати характеризуючи підозрюваного ОСОБА_5 відомості, в поєднанні з процесуальною активністю сторони обвинувачення, стадією кримінального провадження, а також процесуальними можливостями слідчого судді та сторони обвинувачення в забезпеченні мети запобіжного заходу через застосування передбачених КПК України механізмів (зокрема, покладення процесуальних обов`язків).

Так, попри раніше висловлені висновки щодо продовження існування відповідних ризиків, з огляду на сукупність наведених вище доводів, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Враховуючи те, що протягом двох місяців ОСОБА_5 не вніс заставу (тобто, обрання такого запобіжного заходу окремо є неефективним, оскільки слідчий суддя при встановленні розміру застави має виходити з того, що особа має реальну можливість внести таку заставу), слідчий суддя приходить до висновку, що наявність багатодітної сім`ї, житла у матері, де підозрюваний може проживати, дають підстави вважати, що до нього має бути застосовано нічний домашній арешт, з покладенням додаткових обов`язків, відповідно до статті 194 КПК України. Це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризикам, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Слідчий суддя вбачає доцільним покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України. Оскільки залишається ризик незаконного впливу на осіб у кримінальному провадженні, необхідно обмежити підозрюваному спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, слідчий суддя вважає доведеною наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так як існують ризики, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя зазначає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, а тому такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що попередньо відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.04.2024, проте відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, двохмісячний строк досудового розслідування означеного кримінального провадження спливає 09.04.2024 року. У зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до переконання, що наразі зміна (застосування) відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде доцільним в межах строків досудового розслідування, а саме до 09.04.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 182, 201, 202, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000009 від 10.01.2024 - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 години 00 по 06 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 09.04.2024 року, в межах строків досудового розслідування.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 09.04.2024 року, в межах строків досудового розслідування, наступні обов`язки, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1