Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/793/18
Провадження 1-кп/382/2/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000495 від 25 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні неповнолітню дитину, з повною середньою освітою, пільг та державних нагород немає, раніше не судимого,

обвинуваченого в злочині, передбаченому ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Злочин вчинений при таких обставинах.

25 серпня 2017 року, близько 06 години 20 хвилин, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_10 використовуючи автомобіль марки «Skoda Super B» державний номерний знак НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_11 приїхали до Привокзальної площі в м. Яготині Київської області біля залізничної станції «Яготин». Під час перебування на вказаній площі ОСОБА_7 помітив автомобіль марки «ЗАЗ Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким надає послуги перевезення ОСОБА_9 . В цей час, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_10 підійшли до автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» в салоні якого знаходився ОСОБА_9 та без будь-яких пояснень чи розмов сіли до автомобіля останнього. ОСОБА_9 знаходячись за кермом автомобіля розмовляв із ОСОБА_7 , який в цей час знаходився на задньому сидінні автомобіля позаду водія. В ході раптово виниклої суперечки ОСОБА_7 , закинувши пасок безпеки навколо шиї водія ОСОБА_9 силою почав здійснювати удушення потерпілого та наносити йому удари кулаком правої руки в область правої сторони обличчя. Під час нанесення ударів ОСОБА_9 - ОСОБА_7 у грубій формі наказав ОСОБА_10 забрати мобільні телефони потерпілого, один з яких знаходився на торпеді автомобіля та два інші в чоловічій сумці, яка знаходилась у потерпілого на плечі, при цьому силою продовжував утримувати ОСОБА_9 .. Відкрито заволодівши мобільними телефонами, належними ОСОБА_9 , ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_10 покинули салон автомобіля «ЗАЗ Ланос» та сівши до автомобіля під керуванням ОСОБА_11 поїхали у невідомому напрямку.

Згідно висновку судово-медичного експерта №134 від 28 серпня 2017 року в ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці обличчя та шиї, які характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 25.08.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Згідно висновку судово-медичного експерта №89/д від 23.10.2017 року виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, на які вказано в протоколах слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 від 28.08.2017 року та потерпілого ОСОБА_9 від 25.08.2017 року.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4/2086 від 20.10.2017

року - ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Нокіа КМ-1172» станом на 25.08.2017 року при умові його працездатності могла становити 1166,66 грн.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4/2087 від 20.10.2017

року - ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Нокіа КМ-1172» станом на 25.08.2017 року при умові його працездатності могла становити 1166,66 грн.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4/2085 від 20.10.2017

року - ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «САТ В25» станом на 25.08.2017 року при умові його працездатності могла становити 1016,66 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.187 КК України, тобто вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України визнав частково в частині нанесенні ударів потерпілому та дав показання, що влітку 2017 року вранці біля 6 години перебуваючи в нього вдома разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого поїхали на привокзальну площу до магазину на автомобілі ОСОБА_11 .. На даній площі він побачив авто потерпілого. Він відкрив дверцята вказаного автомобіля. Привітався та запитав чи можна присісти до авто. Присів до авто на ліве заднє сидіння позаду водія, при цьому дверцята були зачинені та задав потерпілому запитання з приводу того, чому він не видалив номера телефону, що стосувалося його колишньої роботи, оскільки він був директором таксі «Лимон», а потерпілий таксистом. Оскільки потерпілий, працюючи в нього роздавав візитки зі своїми номерами телефонів, тим самим забираючи клієнтів даної фірми та маючи інші тарифи ніж в них, дешевші. При цьому, потерпілий іноді маючи відповідні журнали фірми з адресами постійних клієнтів, номерами телефонів, міг використовувати ці дані фірми. Проте, станом на 25.08.2017 року потерпілий не працював у нього. Йому було відомо, що має потерпілий три номера телефонів, оскільки клієнти надали його візитку з відповідними номерами телефонів, а скільки було в нього телефонів самих апаратів йому не було відомо. Оскільки потерпілий не відреагував на дві попередні розмови, що були до цього, та не здійснив відповідних дій щодо видалення відповідної інформації з телефону, то він бажав почистити дані телефони від відповідних номерів телефонів, видаливши їх і повернути вказані апарати телефонів, тому що вони йому не були потрібні в нього була ціль видалити відповідну інформацію, яка містилась в даних апаратах телефонів. Побачив телефон потерпілого біля коробки передач, потерпілий не бажаючи розмовляти на цю тему і показувати чи видалив він ту інформацію в телефонах, про яку йшлося, хотів вийти з автомобіля, тоді він взяв з дозволу потерпілого його телефон потерпілого щоб перевірити чи видалив він оговорювану інформацію з телефону. Оскільки розмова не була закінчена, а потерпілий хотів вийти з авто, то він взяв водійський пасок та накинув потерпілому на тіло і почав утримувати його щоб той не вийшов з автомобіля, шию потерпілого не здавлював. Потерпілий при цьому його ударив правою рукою ліктем, оскільки дана рука була в нього вільна. Потім він відпустив пасок і здійснив удар правою долонею у праву сторону обличчя потерпілого по щоці, здійснив 3-4 удари. Свідомість потерпілий не втрачав. Крім цього на грудях у потерпілого була сумка, з якої потім потерпілий сам дістав телефони. При цих подіях ОСОБА_10 не було в автомобілі, потім він його покликав, сказав потерпілому, щоб він вказані телефони передав ОСОБА_10 і він передав телефони, які вийняв із вказаної сумки, що була на грудях ОСОБА_10 , який був на передньому сидінні біля потерпілого. Коли вийшли з ОСОБА_10 з автомобіля, то на вулиці він передав йому ці телефони і вони поїхали. При цьому повідомив, потерпілому, що він знає як його знайти, щоб він віддав потерпілому дані телефон, оскільки в нього на меті було видалити інформацію з даних телефонів яких було три і віддати їх потім потерпілому. На меті не мав викрадати телефони і наносити удари, оскільки в автомобілі потерпілого був відео реєстратор та інші речі, але він їх не забирав на меті було видалення інформації з вказаних телефонів. Він не бачив щоб потерпілий втрачав свідомість. Зустріч з потерпілим цього разу не планував, вона була випадкова.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 даних в судовому засіданні, вбачається, що рано він приїхав на Привокзальну площу, знаходився у своєму авто за кермом, відкинув водійське сидіння та відпочивав. Під`їхало чорного кольору авто марки «Шкода» десь за 4 м від його авто зупинилось. Вийшов ОСОБА_10 і на прохання обвинуваченого підійшов до нього, він відкрив праві передні дверцята авто і сказав слідувати за чорним авто, проте він не розумів навіщо їхати з даним авто, ОСОБА_10 повернувся та сказав, що він не бажає їхати. Пішов ОСОБА_10 до того авто, потім повернувся і з ним йшов і обвинувачений. ОСОБА_10 сів з права на передньому сидінні його авто, а обвинувачений на заднє сидіння авто і запитав, що він думає щодо телефону чи номеру телефону. Він відповів, що нічого не думає. Обвинувачений витягнув ремінь безпеки на максимум на його сидінні замотавши навколо підголовника та його шиї стягнувши, один чи два витка точно не може вказати, але він свідомість не втратив. Проте побоювався за своє здоров`я, оскільки були мало кисню для дихання та кликав на допомогу, але ніхто не прийшов. Це було несподівано, лівою обвинувачений тримав даний пасок, а правою наносив йому удари 5 чи 6 разів до 15 разів, що призвело до розбитої в нього правої скроні та правої щоки, і пошкоджено праве вухо. Мобільний телефон у нього знаходився у сумці, він намагався правою рукою відтягти пасок від себе, а лівою утримував пасок, щоб його не удушили. Після цього, від обвинуваченого послідувала команда ОСОБА_10 щоб забрати телефони, то забравши їх ОСОБА_10 передав їх ОСОБА_7 .. Один телефон завжди в нього знаходився у авто, а два інші - в нього у сумці.

ОСОБА_10 був від початку до кінця розмови.

На той момент конфліктів чи сварок не було. Не має заборгованості чи зобов`язань перед обвинуваченим. Коли відійшов від трудових відносин з обвинуваченим та був приватним підприємцем. На цих сім картках в телефонах були його особисті номера телефонів, на сім картках різних операторів мобільного зв`язку. Були також на деяких сім-картах і робочі номери телефонів. До року як звільнився з тієї служби таксі, тому були і номера клієнтів, які вже його викликали. Після перебування в його авто ОСОБА_7 він залишив свій телефон, котрий він не чіпав та надав працівникам поліції.

З показань свідка ОСОБА_12 даних в судовому засіданні вбачається, що познайомився з потерпілим у службі таксі, потім була конфліктна ситуація щодо розповсюдження потерпілим своїх візиток. Проте, диспетчер направляв відповідного таксиста на виклик і здійснював розприділення кому виїздити на виклик.

З показань свідка ОСОБА_10 даних в судовому засіданні вбачається, що він та ОСОБА_11 і ОСОБА_7 поїхали до площі залізничного вокзалу і коли приїхали він побачив авто потерпілого. За кермом був ОСОБА_11 , їхали до магазину. Він вийшов з ОСОБА_7 і ОСОБА_7 пішов до потерпілого в авто і присів позаду на пасажирське сидіння. Зрозумів, що буде сутичка, був неподалік. Чув як в авто були механічні звуки, наче чинився супротив. Потім ОСОБА_7 покликав взяти телефони, один він взяв у потерпілого телефон, а два віддав сам потерпілий, потім вийшли з автомобіля і поїхали, ОСОБА_7 до дому поїхав. ОСОБА_7 один раз навколо шиї потерпілого паском тримав потерпілого, щоб потерпілий не пручався, як він присів до авто. При цьому, потерпілий мовчав, а ОСОБА_7 говорив. Потерпілий був у свідомості, але кликав на допомогу. Коли ОСОБА_7 сказав потерпілому дати телефони, він два телефони віддав йому, які були у його сумці, він взяв телефони з руки потерпілого і потім ОСОБА_7 підпустив пасок. ОСОБА_7 , здійснив біля 5 ударів однією рукою по правій щоці потерпілому. Не знає чому було стискання паском та удари відносно потерпілого, що здійснив ОСОБА_7 .. Потерпілий просив ОСОБА_7 відпустити. Погроз від ОСОБА_7 не було, він тільки його попереджав. Він виніс 3 чи 2 телефони з авто, точно не пам`ятає. Спочатку ОСОБА_7 ударив, а потім сказав потерпілому віддати телефони. Йому не відомо чому ОСОБА_7 були потрібні телефони. Щодо тілесних ушкоджень у потерпілого не звертав він уваги. Удари були лише щодо обличчя. Здавлювання шиї не було у потерпілого, як він був. В авто вікна були закриті. Потім після всього, ОСОБА_7 сказав, що він хотів по видаляти номери телефонів на цих телефонах і повернути їх потерпілому. Він бачив у ОСОБА_7 телефон марки «Самсунг» у авто потерпілого.

З показань свідка ОСОБА_11 даних в судовому засіданні вбачається, що перебував на Привокзальній площі з ОСОБА_7 їхали в магазин біля 7-8 годин ранку. Вийшов ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .. ОСОБА_13 вони пішли не знає, це було біля 5-6 років потому. Про мету когось побачити не говорив. Коли повернулись чи несли якісь речі не пам`ятає.

З показань свідка ОСОБА_14 даних в судовому засіданні вбачається, що був присутнім понятим на слідчій дії, це було біля 2017 року, неповнолітній хлопчина розповідав, як все відбувалося в автомобілі на площі біля залізничного вокзалу де стоять авто таксі в м.Яготин, щось пов`язане з телефонами. Він розповідав, що перебував на пасажирському сидінні з переду, де перебував обвинувачений, як здійснював удари та фізичне насильство. Були і інші особи, крім цього хлопчини прокурор, поліція, ще одна людина була, інший понятий, представник, вівся відеозапис. Ніхто з присутніх не говорив, що потрібно говорити цьому хлопчині, він сам розповідав. Авто було марки «Део ланос» таксі, слідча дія була біля однієї години. Статист сидів на місці потерпілого, і хлопчина розповідав про дії обвинуваченого, який перебував по заду потерпілого, імітувались удари які були відносно потерпілого. При ремінь безпеки наче нічого не говорив.

З показань свідка ОСОБА_15 даних в судовому засіданні вбачається, що був присутнім понятим на слідчій дії, це було біля 6-7 років потому, неповнолітній хлопчина розповідав, як все відбувалося в автомобілі на площі біля залізничного вокзалу де стоять авто таксі в м.Яготин, про якийсь конфлікт, де відбувались дії щодо удушення, цей хлопчина сидів з переду на пасажирському сидінні в авто марки «Ланос».

З показань свідка ОСОБА_16 даних в судовому засіданні вбачається, що була сутичка на площі, біля залізничного вокзалу та потерпілим був працівник таксі, конфлікт був через роздачу контактів як розповідали. Він був присутнім, але не до кінця сутички між потерпілим та обвинуваченим. Обвинувачений був керівник служби таксі. Це було більш 5 років потому, біля 2017 року. Він перебував на Привокзальній площі в м.Яготин, був ранок, на цій площі авто було сірого кольору марки «Ланос» - це авто потерпілого. Кацап ОСОБА_17 підійшов до даного авто потерпілого і присів до його авто, розмова була на підвищених тембрах голосу, мова йшла про номер телефону, тому він розумів що це про базу даних клієнтів. До цього бачив як потерпілий присідав за водійське сидіння у своє авто, більш в його авто нікого не було. Він перебував на даній площі біля 3-5 хвилин, після того як обвинувачений присів до авто потерпілого і потім поїхав. Щодо праці в таксі, то виклик здійснювався через оператора, але фіксована оплата один раз у тиждень йшла диспетчеру, не залежно від викликів. Кошти при собі, але певний відсоток на службу таксі.

З показань свідка ОСОБА_18 даних в судовому засіданні вбачається, що оскільки його сестра перебуває за кордоном сином якої є ОСОБА_10 , а баба його була зайнята, то він на був присутнім на слідчих діях за участю ОСОБА_10 , який є його племінником, оскільки батько ОСОБА_10 не проживав разом з ОСОБА_10 .. На слідчому експериментів ОСОБА_10 розповідав і показував, що відбувалося в автомобілі і він був присутнім із самого початку і до кінця. Працівники поліції не погрожували і не говорили що розповідати ОСОБА_10 , він сам добровільно все розповідав. Будь-якого тиску не було. Він розумів що відбувається під час слідчого експерименту.

З витягу з ЄРДР, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та заяви (а.с.84, 88 т.2) вбачається, що повідомляється про вчинення злочину та відповідні відомості внесені до ЄРДР.

З протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння (а.с.50), вбачається, що обвинувачений перебував в стані сп`яніння.

З протоколу огляду місця події та фото таблиць до нього(а.с.17-25) вбачається, де та при яких обставинах вчинено злочин, а також оглядається домоволодіння, мобільний телефон, сокира.

З висновку експерта (а.с.93-94 т.2) вбачається, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя та шиї які характерні для дії тупого твердого предмету ( предметів), або при ударі об такий (такі) за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 25.08.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий ( такі), яким могла бути рука зжата в кулак та стисканням паска безпеки навколо шиї. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за обставин на які вказано в постанові, а саме 25.08.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи.

З копія документації телефону (а.с.95-98 т.2) вбачається щодо придбання потерпілим телефону.

З копії посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.99) вбачається, що ОСОБА_9 отримано посвідчення водія та він має на праві власності авто.

Із заяви та протоколу огляду (а.с.100-104 т.2) з відеодиском, вбачається, що оглядається телефон на задньому сидіння автомобіля потерпілого, що належить ОСОБА_19 , який загубив він.

З протоколу огляду речового доказу та фото таблиць до нього (а.с.106-109 т.2) вбачається, що оглядається мобільний телефон з сім карткою та флеш картою.

З протоколу проведення слідчого експерименту та відеодиску до нього (а.с.111-113 т.2), вбачається, що потерпілий вказує де та при яких обставинах вчинено злочин.

З копії постанови про виділення частини матеріалів кримінального провадження, ухвали суду та витягу з ЄРДР, де виділено копію витягу з ЄРДР, копію ухвал судді, копію протоколу обшуку, огляду щодо двох мобільних телефонів марки «Нокіа RМ-1172», мобільний телефон марки «САТ В25», які були вилучені під час обшуку у ОСОБА_20 та на які накладено арешт.

З висновку експерта (а.с.137-140 т.2) вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки "САТ В25" ІМЕІ_1: НОМЕР_3 , ІМЕІ_2: НОМЕР_4 , в пластмасовому корпусі чорного кольору станом на 25.08.2017 року при умові його працездатності та відсутності пошкоджень, могла становити 1016,66 грн. (одна тисяча шістнадцять гривень 66 копійок).

З висновку експерта (а.с.145-148 т.2) вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки "Нокіа RM-1172" (230 DS) ІМЕІ_1: НОМЕР_5 , ІМЕІ_2: НОМЕР_6 , в пластмасовому корпусі чорного кольору станом на 25.08.2017 року при умові його працездатності та відсутності пошкоджень, могла становити 1116,66 грн. (одна тисяча сто шістнадцять гривень 66 копійок).

З висновку експерта (а.с.153-156 т.2) вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки "Нокіа RM-1172" (230 DS) ІМЕІ_1: НОМЕР_7 , ІМЕІ_2: НОМЕР_8 , в пластмасовому корпусі чорного кольору станом на 25.08.2017 року при умові його працездатності та відсутності пошкоджень, могла становити 1116,66 грн. (одна тисяча сто шістнадцять гривень 66 копійок).

З протоколу проведення слідчого експерименту та відеодиску до нього (а.с.157-161 т.2), вбачається, що за участю свідка ОСОБА_10 за участю законного представника ОСОБА_18 , де свідок вказує де та при яких обставинах вчинено злочин.

З висновку експерта (а.с.163-164 т.2) вбачається, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя та шиї, які характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, а саме 25.08.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за обставин на які вказано в протоколах слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 від 28.08.2017 року та потерпілого ОСОБА_9 від 25.08.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи.

Згідно копії форми № 1 (а.с.190 т.2), обвинувачений відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Відповідно до вимоги про судимість (а.с.194 т.2), обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався.

По місцю проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо, працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, з характеристики громадської організації, жителів з його місця проживання та ГО «Правопорядку» характеризується позитивно (а.с.54-56 т.1, 191, 195-197 т.2).

На обліку обвинувачений в психіатричному кабінеті Яготинської ЦРЛ не перебуває (а.с.192-193 т.2).

Обставини, які обтяжують покарання: не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання: не встановлено.

Таким чином, з врахуванням всіх доказів, добутих та досліджених у судовому засіданні, суд вважає вину ОСОБА_7 доведеною, а їх дії за ч. 1 ст. 187 КК України органом досудового слідства кваліфікованими вірно, так як ОСОБА_7 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Заперечення захисника з приводу того, що потерпілим отримано легкі тілесні ушкодження, які є не довготривалими, тому слід кваліфікувати дії потерпілого за ст.186 КК України, а не за ст.187 КК України, з врахуванням того, що у обвинуваченого не було мети збагачення за рахунок потерпілого.

Спростовуються виходячи з того, що диспозицією ч. 1 ст. 187 КК передбачено кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Погроза про застосування такого насильства повинна мати реальний характер і сприйматися потерпілим як така, що дійсно може бути реалізована. Наскільки вона була реальна, вирішується в кожному конкретному випадку виходячи з конкретної обстановки нападу.

Диспозицією ч. 2 ст. 186 КК передбачено кримінальну відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, одним із важливих критеріїв для кваліфікації злочину за ч. 2 ст. 186 КК чи відповідною частиною ст. 187 цього Кодексу є з`ясування суб`єктивної думки потерпілого про реальність сприйняття погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (ч. 2 ст. 186 КК), або ж навпаки погрози застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (ст. 187 КК).

Як вбачається з показань потерпілого, він дійсно сприймав дії обвинуваченого як небезпечні для свого здоров`я і кликав на допомогу та і перебуваючи в залі суду та пригадуючи ці події, зазначав про значні переживання того, що йому довелось пережити навіть коли певний час вже минув, що свідчить в тому числі про тяжкість пережитого потерпілим в той момент, що було завдано обвинуваченим. Про крик потерпілого про допомогу засвідчує і свідок ОСОБА_10 .. Крім цього, як вбачається з показань свідків і потерпілого, обвинувачений не здійснював дій щодо отримання саме карток мобільних операторів, що перебували у телефоні потерпілого чи видалення номерів клієнтів у телефонах потерпілого, а саме отримання телефонів потерпілого, тобто заволодіння чужим майном. Крім цього, отримання карток мобільного оператора з відповідними номерами телефона чи їх видалення також свідчить про мету збагачення обвинуваченого з огляду на наявність конкуренції, яку вбачав обвинувачений по відношенню до потерпілого.

Доводи захисника в частині визнання недопустимими доказами в даному кримінальному провадженні, а саме: копію витягу з ЄРДР №0000440 від 07.08.2017 року за ч. 1 ст. 289 КК України; копію клопотання про проведення обшуку; копію ухвали судді; копію протоколу обшуку; копію клопотання про арешт майна; копію ухвали про арешт майна; 3 (три) мобільні телефони ("NокіаRM-1172" ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , "NокіаRM-1172" ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , "САТ В25" ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; висновок експерта №4/2085 від 20.10.2017 року бувшого у користуванні мобільного телефону " НОМЕР_9 " ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; висновок експерта №4/2087 від 20.10.2017 року щодо бувшого у користуванні мобільного телефону "NокіаRM-1172" ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; висновок експерта №4/2086 від 20.10.2017 року щодо бувшого у користуванні мобільного телефону"NокіаRM-1172" ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , а також протокол слідчого експерименту за участю потерпілого та компакт диск відеозапису до нього і висновки товарознавчих експертиз в даному кримінальному провадженні, спростовуються наступним.

Так, відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

При цьому необхідно зважати на те, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

У частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8). Відповідно до ст. 7 цього Закону у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Питання ідентифікації електронного документа як оригіналу можуть бути вирішені уповноваженою особою, яка його створила (за допомогою спеціальних програм порахувати контрольну суму файлу або каталогу з файлами CRC-сума, hash-сума), або за наявності відповідних підстав шляхом проведення спеціальних досліджень.

Згідно з ч. 1 ст. 101 КПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Вимоги до змісту висновку експерта закріплені у ст. 102 КПК.

За матеріалами кримінального провадження вбачається, що вищезазначені експертизи були проведені на підставі відповідних рішень слідчого експертами, які мають відповідну освіту, кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи, ознайомлені з правами та обов`язками експерта, передбаченими ст. 69 КПК, а також попереджені про кримінальну відповідальність за дачу або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу свідомо неправдивого висновку експерта, передбачену статтями 384, 385 КК.

Збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, висновки експертів.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно з яким обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути обґрунтовано фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини та громадянина; з порушенням установлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Тому, враховуючи вище викладене та досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі висновки експертів, які не є такими, що відповідно до вимог КПК України можуть бути визнані недопустимими та можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, а відповідно до характеристик односельців та громадських організацій характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, частково визнав вину, має на утриманні неповнолітню дитину, враховуючи думку потерпілого, який зазначив, що не налаштований на жорстоку міру покарання відносно обвинуваченого, проте вважає, що не вправі зазначати щодо міри покарання обвинуваченому, та додав, що обвинуваченим було відшкодовано кошти лише щодо речей та засобів гігієни, що були використані ним, вважає, що обираючи ОСОБА_7 міру покарання у вигляді позбавлення волі, до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішується, відповідно до ст..100 КПК України.

Запобіжний захід під час судового розгляду не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 790, 96 гривня процесуальних витрат за проведення судово - товарознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 369 -371, 373 -376, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та призначити йому покарання за цією статтею

- 5 (п`ять) років позбавлення волі;

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід під час судового розгляду не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 790, 96 гривня процесуальних витрат за проведення судово - товарознавчих експертиз.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsyng SM-G531H/DS» ІМЕІ: НОМЕР_10 , ІМЕІ: НОМЕР_11 , що перебуває на зберігання у кімнаті речових доказів ВП № 2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області повернути власнику ОСОБА_7 , мобільні телефони марки NокіаRM-1172" ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , "NокіаRM-1172" ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , " НОМЕР_9 " ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 лишити в законному володінні та розпорядженні власника.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 366 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1