Справа № 464/851/24
пр.№ 1-кп/464/341/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава Львівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 17.09.2018 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 роки 4 місяці, покарання відбуте, судимість не погашена, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 , незважаючи на введення та дію на території України відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 правового режиму воєнного стану та продовження строку дії такого,04.02.2024 приблизно о 21:00 год., перебуваючи неподалік ВП «Лікарня Святого Луки» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: синець у лівій привушній ділянці, садно в ділянці кута нижньої щелепи зліва, які не мали ознак небезпеки для здоров`я потерпілого в момент заподіяння, після чого ОСОБА_5 шляхом ривка відкрито викрав (вирвав) з рук потерпілого мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 4368 грн., з прозорим силіконовим чохлом, вартістю 300 грн., та в подальшому, не реагуючи на вимогу потерпілого зупинитись та повернути викрадене, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення почав втікати, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений свідком ОСОБА_7 з викраденим майном неподалік місця вчинення кримінального правопорушення. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 намагався заподіяти потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 4668 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненому визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема про те, що, 04.02.2024 приблизно о 21:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, після чого шляхом ривка вирвав з рук останнього мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC», та почав втікати, однак з викраденим був зупинений свідком. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та врахувати наявність у нього ряду хронічних захворювань.

За відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, і щодо речових доказів, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не було небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховано, що ним вчинено закінчений замах на тяжкий злочин, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який одружений, не працює, хворіє хронічними захворюваннями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, востаннє також за кримінальні правопорушення проти власностідо покарання у виді позбавлення волі, яке відбув, однак судимість не погашена.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №295 від 15.03.2024 ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих йому дій психічним захворюванням не страждав, також виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів не потребує.

Беручи до уваги вищевказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України з врахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, якою серед іншого врегульовано питання щодо призначення покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення.

Вищевказане покараннявідповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

Достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченого ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також ст. 75 КК України та призначення покарання з випробуванням, не встановлено.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження необхідно вирішити відповідно до положень КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років вісім місяців.

Речові докази у справі, а саме:

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC», IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , коробку до вищевказаного телефону та силіконовий чохол жовтого кольору, передані до камери схову ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

-оптичний диск з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження;

-рюкзак чорного кольору з написом «Lowe alpine», шапку чорного кольору в сіру смужку, налобний ліхтарик, балонову куртку зеленого кольору, передані до камери схову ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, повернути ОСОБА_5 ;

-светр бежевого кольору, дві футболки білого кольору, шкарпетки чорного кольору, труси, зарядний пристрій, передані до камери схову ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, залишити у ОСОБА_5 .

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 08.02.2024 на вищевказане майно, скасувати.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу затримання, а саме з 04.02.2024.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1