Справа № 463/3026/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/536/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області за погодженням з прокурором та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку в межах кримінального провадження 0001148 від 01.04.2024, а саме: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього.

На ухвалу слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року про накладення арешту на майно скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольни ти частково та накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього шляхом заборони його відчуження, залишивши право користування автомобілем та ключами від нього за власником ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_8 зазначає, що до матеріалів клопотання, які обґрунтовують доводи слідчого та прокурора щодо необхідності накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 не долучено жодних документів, які свідчать про незаконність придбання останнім транспортного засобу, а також таких, що містять докази вибуття автомобіля з власності попереднього власника ОСОБА_9 поза її волею. Також відсутні протоколи допиту ОСОБА_9 у статусі потерпілої чи навіть свідка.

Апелянт звертає увагу на законність придбання ОСОБА_7 автомобіля марки «Volkswagen» моделі «ID4», а саме: вказаний автомобіль ОСОБА_10 придбав на законних підставах в компанії «Real Car», сплативши в офісі компанії, що за адресою: АДРЕСА_1 , за договором комісії грошові кошти в сумі 26 500 доларів США. Представники компанії передали ОСОБА_7 транспортний засіб з ключами та відповідні документи для здійснення реєстраційних процедур та території сервісного центру МВС України. А відтак, ОСОБА_7 є добросовісним набувачем вказаного автомобіля.

Зазначає, що автомобіль ОСОБА_7 придбав 22.02.2024, а вилучили в нього цей автомобіль 05.04.2024 та за цей період жодних претензій щодо володіння та користування автомобілем до нього не надходило, як і не було жодних зауважень від представників сервісного центру МВС під час здійснення реєстраційних процедур.

На думку апелянта, в клопотанні не вказано обґрунтованих відомостей, що автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та що він зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, котрі встановлюються під час кримінального провадження.

Вважає, що слідчий суддя не врахував наслідки арешту майна для ОСОБА_7 , а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній мотивів, просив таку задовольнити. Зауважив при цьому, що жодних доказів того, що ОСОБА_7 придбав автомобіль у незаконний спосіб у матеріалах кримінального провадження немає.

Власник майна ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги свого представника. Додатково повідомив, що він є добросовісним власником вказаного автомобіля, який придбав на підставі договору комісії у компанії «Real Car». Зазначив, що після сплати обумовленої ціни за автомобіль, йому надали усі необхідні документи для оформлення транспортного засобу у сервісному центрі МВС. Звертає увагу, що під час проходження реєстраційних процедур у сервісному центрі МВС жодних зауважень не було. З попереднім власником він жодних контактів не мав.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти надання ОСОБА_7 права користування автомобілем, проте заперечував проти повного скасування накладеного арешту на автомобіль, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває та усі необхідні слідчі дії не проведено.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_8 , власника майна ОСОБА_7 щодо поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який не заперечував проти залишення за ОСОБА_7 права користування вищевказаним автомобілем, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, а викладені в ухвалі висновки не відповідають фактичним обставинам провадження, що відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001148 від 01.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження слідчий СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen» моделі «ID4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_2 , сірого кольору, із забороною подальшого користування, розпорядження вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у цьому кримінальному провадженні.

Клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування у процесуальному статусі потерпілого було допитано ОСОБА_11 , який повідомив, що у квітні 2023 року хотів придбати собі електромобіль. На сайті «OLX» знайшов оголошення компанії «RealCar», яка займається пригоном автомобілів з США, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Зателефонувавши на номер НОМЕР_4 , який був вказаний в оголошенні, чоловік на ім`я ОСОБА_14 повідомив, що в них на стоянці є автомобіль «Volkswagen ID 4» та запропонував приїхати, оглянути автомобіль та проїхатись. ОСОБА_14 повідомив, що стоянка знаходиться у АДРЕСА_1 . На початку травня 2023 року, він приїхав на цю автостоянку, проїхався на автомобілі «Volkswagen ID 4», та вирішив собі такий придбати. На стоянці до нього підійшов чоловік, звати його було ОСОБА_15 , який повідомив, що він директор цієї компанії, та що їхня компанія може пригнати йому автомобіль «Volkswagen ID 4» із Китаю, що вийде дешевше, ніж купити в Україні, але за умови повної передплати вартості автомобіля. 9 травня 2023 року, він знову приїхав на цю автостоянку, де із директором ОСОБА_16 уклав договір про надання послуг пригону автомобіля із закордону, а саме із ОСОБА_12 , та надав ОСОБА_17 готівкою повну суму вартості автомобіля 29300 доларів США. В жовтні 2023 року приїхав його автомобіль, який він замовляв «Volkswagen ID 4». Коли він оглянув цей автомобіль, він йому не сподобався, оскільки він відрізнявся від того автомобіля, який йому показували перед замовленням, а саме він був гіршої комплектації. Тому цей автомобіль він зареєстрував на свою дружину ОСОБА_18 та йому було присвоєно номер ВС2404YB. Вказаний автомобіль він залишив на майданчику компанії «Realcar», що за адресою: АДРЕСА_1 , для продажу. В грудні 2023 року, до нього зателефонував ОСОБА_19 , та запропонував йому вкластись у покупку 2 автомобілів «Nissan Ariya» із ОСОБА_12 , сказавши, що зараз на них хороша ціна та після нового року вони будуть дорожчати. 29 грудня 2023 року він приїхав на автостоянку компанії « ОСОБА_20 », що за адресою: АДРЕСА_1 , де з ОСОБА_16 уклав 2 договори про надання послуг із пригону автомобіля «Nissan Ariya» із ОСОБА_12 , передавши ОСОБА_17 повну вартість двох автомобілів приблизно 54000 доларів США. ОСОБА_17 повідомив, що вказані автомобілі він замовив та 18 квітня вони мали прибути у м. Гданськ, Польша. Після цього, в нього з ОСОБА_17 зав`язались дружні відносини та він декілька разів брав у нього гроші для покупки та перепродажу автомобілів, за що отримував свої відсотки за позику грошей. Останній раз, 29.01.2024 року, ОСОБА_17 позичив в нього 19000 євро та 9000 доларів США, повідомивши, що вони потрібні йому для викупу автомобіля у людини, яка виїжджає за кордон, та через місяць обіцяв повернути всі гроші, плюс відсотки за позику грошей. Однак ОСОБА_21 гроші не віддавав. Тоді він почав йому постійно нагадувати, щоб він віддав позичені гроші, а він в свою чергу обіцяв, що віддасть та кожного разу переносив повернення грошей. Останній раз, ОСОБА_17 по розмові по телефону обіцяв, що віддасть гроші в п`ятницю 29 березня 2024 року. В п`ятницю, він з ОСОБА_17 говорив по телефону і переписувався у Вайбері, тоді він сказав, що в суботу він привезе гроші додому. Проте в суботу гроші ніхто не привіз, а його мобільний телефон НОМЕР_5 або ж НОМЕР_6 був поза зоною дії та повідомлення в месенджерах не доходили до нього. Тому в понеділок 01.04.2024 року він зателефонував до ОСОБА_14 , з яким він спілкувався з самого початку, та повідомив, щоб я приїзжав на автостоянку, де вони все вирішать. Приїхавши на автостоянку компанії « ОСОБА_20 », що за адресою: АДРЕСА_1 , він побачив багато людей, поспілкувавшись із якими, зрозумів, що їх, так само як і його, обманули. На автостоянці був працівник цієї компанії ОСОБА_22 тел. НОМЕР_7 , який повідомив, що ОСОБА_17 обманув людей, заволодівши їхніми грошима та зник. Сума завданих матеріальних збитків становить приблизно 113000 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року зазначене клопотання задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу, з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0001148, про накладення арешту на вищезазначений автомобіль, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього, власником якого є ОСОБА_7 .

Крім того, як встановлено колегією суддів, вищезазначений автомобіль у цьому кримінальному провадженні визнано речовим доказом відповідно до постанови старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальної спрямованості СВ ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_23 від 05 квітня 2024 року.

Між тим, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, хоча і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_7 , а також правильно визначив в якості мети та правової підстави для накладення арешту на вказане майно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, тобто наклав арешт на це майно з метою забезпечення його збереження в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні, однак без достатніх до того підстав прийняв рішення про заборону користуватися автомобілем марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_7 , оскільки останній є власником цього автомобіля, а обставин, які підтверджують, що незастосування заборони користуватися даним майном призведе до його пошкодження, знищення, втрати чи інших негативних наслідків матеріалами провадження не встановлено.

Також колегія суддів встановила, що слідчий суддя, приймаючи рішення про заборону користуватися даним транспортним засобом, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не врахував розумність і співрозмірність такого обмеження права власності, а фактично позбавлення права у користуванні власністю, завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна в частині заборони його використання для власника цього майна і членів його сім`ї.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області від 05 квітня 2024 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0001148 від 01.04.2024, а саме: на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього.

На думку колегії суддів, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

Будь-яких негативних наслідків, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного майна лише із забороною відчуження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2024 року про арешт майна скасувати.

Клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області від 05 квітня 2024 року про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0001148 від 01.04.2024, а саме: на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку в межах кримінального провадження № 0001148 від 01.04.2024, а саме: на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «ID4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього, із забороною його відчуження.

Передати автомобіль «Volkswagen» моделі «ID4», реєстраційний номер НОМЕР_8 , VIN-код НОМЕР_2 сірого кольору та ключі від нього його власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання як речового доказу на час кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4