Справа № 161/7607/23
Провадження № 1-кп/161/745/24
У Х В А Л А

про зміну запобіжного заходу

м. Луцьк 10 травня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у колегіальному складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 , прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00628 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00628 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою від 28.02.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Волинського апеляційного суду від 02.04.2024 до 31.05.2024 включно.

Прокурором 09.05.2024 подано суду письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 місяці, оскільки на даний час провадження залишається не розглянутим (вирок суду від 11.01.2024 скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд), згідно графіку призначень судових засідань, наступне засідання визначено на 06.06.2024, а ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_7 , кожен зокрема, заперечили щодо продовження вказаного прокурором запобіжного заходу, вважали дане клопотання необґрунтованим, а ризики, що у ньому наведені формальні, оскільки жоден із них не підтверджений. Клопотали з врахуванням міцності його соціальних зв`язків, тривалого часу перебування під вартою, тяжким станом здоров`я та значним його погіршенням, неможливістю отримання відповідної медичної допомоги в умовах СІЗО, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт по місцю його реєстрації та проживання його батьків, надавши можливість обвинуваченому пройти лікування.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання та додані документи, суд приходить до наступних висновків.

Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , судом встановлено, що зазначений запобіжний захід було застосовано ухвалою суду від 28.02.2023 строком на 60 днів, в подальшому був неодноразово продовжений відповідними судовими рішеннями, в порядку, визначеному чинним КПК України, востаннє: ухвалою Волинського апеляційного суду від 02.04.2024 до 31.05.2024 включно (при скасуванні вироку суду від 11.01.2024), з посиланням на наявність ризику його можливого переховування від суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні поданого прокурором клопотання суд насамперед бере до уваги наявність обґрунтованої підозри у можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, що було встановлено при розгляді попередніх клопотань про застосування запобіжного заходу.

При цьому, також враховує, що ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, а також ті, на які вказує прокурор не підтверджені або ж з плином часу дещо зменшились, що вказує на необхідність їх детального аналізу судом.

Що стосується ризику переховування від суду, то на переконання колегії суддів, такий ризик є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 1 ст. 115 КК України передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років). А тому, покарання у вигляді позбавлення волі на значний строк, яке може бути призначене обвинуваченому, підвищує ризик його можливого переховування від суду.

Однак при встановленні підтвердження реальності можливого здійснення таких дій переховування від суду, суд також враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про реальну можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, зокрема: відсутність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується його особистими поясненнями, а також того, що він жодного разу не виїжджав за кордон; з встановлених судом даних (анкетні дані щодо постійного місця роботи), вбачається, що у нього відсутні достатні майнові ресурси для переховування від суду, що підтверджує відсутність підстав вважати, що він може мати у своєму розпорядженні значні грошові активи для тривалого або постійного перебування за кордоном.

Зважаючи на тривалий строк його перебування під вартою, те, що ОСОБА_6 постійно проживав та проживає у м.Луцьку, де має міцні соціальні зв`язки: постійне місце реєстрації, проживання, роботи; сім`ю та дітей, батьків, такий ризик значно зменшився, та відповідними доказами не підтверджений.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків

Встановлено, що на даний час у даному провадженні ще не допитані потерпіла та свідки, однак стороною обвинувачення не доведено, що їх показання як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду змінювались, хоча усі вони спілкувались між собою, маючи побачення у СІЗО. Жодних скарг, заяв від потерпілої та свідків з приводу можливого тиску на них ні до сторони обвинувачення, ні до суду не надходило, а тому даний ризик, на думку колегії суддів, не підтверджений та відсутній.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Суд вважає, що наразі відсутній і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не притягався ні до кримінальної відповідальності, ні до адміністративної відповідальності, по місцю роботи та проживання характеризувався виключно позитивно, тому колегія суддів вважає, ризик його можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення, не є доведеним у суді.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити, зокрема: про обставини, які свідчать, що заявлений (ні) ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, у поданому прокурором 09.05.2024 клопотанні таких обставин не зазначено.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу.

Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому судом не переглядається рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей, встановлюється наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу судового провадження. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним (обвинуваченим), його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали Волинського апеляційного суду від 02.04.2024 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , такий запобіжний захід продовжувався за наявності ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України: переховування від суду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23.01.2012 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Про часткове зменшення такого ризику суд зазначив свої міркування у даній ухвалі дещо вище та, окрім того, звертає увагу на те, що сама по собі суворість передбаченого покарання не є безумовною підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Суд звертає особливу увагу на документи, подані захисником, які безумовно свідчать про критичну ситуацію з станом здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , значне його погіршення та фактичну неможливість отримання відповідної медичної допомоги в умовах, де він на даний час утримується.

Отже, зважаючи на зменшення раніше підтверджених ризиків, фактичну відсутність нових ризиків, про які йшлося вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, ризики, що наведені у клопотанні прокурора є формальними та не підтвердженими, він має міцні соціальні зв`язки та місце постійного проживання та реєстрації, власник житла та особи, що там проживають (родичі обвинуваченого) не заперечують щодо перебування ОСОБА_6 по місцю їх проживання під домашнім арештом, а тому суд, враховуючи також, що відносно нього жодних інших запобіжних заходів раніше не було застосовано, а тому підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків немає, приходить до висновку, що наявні законні підстави для зміни застосованого раніше виду запобіжного заходу відносно останнього та можливість застосування запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання (по місцю реєстрації) АДРЕСА_1 цілодобово, за виключенням періоду його перебування на стаціонарному лікуванні, а також часу, необхідного для відвідування лікувальних закладів (прийому лікарів тощо),що, з врахуванням стану його здоров`я та обставин даного кримінального провадження, достатньою мірою, на думку суду, буде гарантувати дотримання ним належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч.3 п.1 ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 183, 199, 200, 201, 331, 372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У клопотанні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів відмовити.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 2 місяці, до 09.07.2024 включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати місце свого проживання (по місцю реєстрації) АДРЕСА_1 цілодобово, за виключенням періоду перебування на стаціонарному лікуванні, а також часу, необхідного для відвідування лікувальних закладів.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтись на виклик до суду у попередньо визначений час на протязі терміну судового розгляду, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це суд;

- не залишати місце свого проживання (по місцю реєстрації) - АДРЕСА_1 цілодобово, за виключенням періоду перебування на стаціонарному лікуванні, а також часу, необхідного для відвідування лікувальних закладів (прийому лікарів тощо);

- утриматись від спілкування з потерпілою у даному кримінальному провадженні;

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання (по місцю реєстрації) - АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого, згідно ч.6 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт передати для відому та виконання начальнику ДУ «Луцький слідчий ізолятор» та органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого АДРЕСА_1 .

Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду, обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3