КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/8348/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4656/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинівка, Гайворонського району, Кіровоградської обл., громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого майстром СТО «Прайм Авто», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001321, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.06.2024 щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22:00 години до 06:00 години ранку наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 строком до 2-х місяців, тобто до 10.08.2024 року, включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- не відлучатись за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання;

Строк виконання покладених обов`язків рахувати до 10.08.2024 року.

Вказано, що обов`язки покладаються на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк дії ухвали.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001321, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.06.2024 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України.

На обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає, що доводи, викладені в ухвалі слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, суперечать доводам, наведеним у клопотанні слідчим, що було предметом суддівського контролю, та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Апелянт вказує, що однією з підстав застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя вбачав наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, однак слідчим суддею зазначене враховано зі слів підозрюваного без будь-якого документального підтвердження.

Крім того, слідчий суддя вбачав незначний ступінь ризику впливу на свідків та потерпілого тим, що утримання підозрюваного під вартою створить додатковий тягар родині, що, на думку слідчого судді, суперечить меті запобіжного заходу.

Однак, на думку прокурора, зазначене не підтверджено документально стороною захисту та суперечить вимогам КПК України, безпосередньо положенню ст. 177 КПК України, якою чітко визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, висновки слідчого судді, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактично встановленим обставинам та доказам, наданим сторонами для суддівського контролю під час застосування заходу забезпечення у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя не надав належної оцінки обставинам, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, зокрема, щодо тяжкості та підвищеної суспільної небезпечності інкримінованого правопорушення, ухилення від явки до слідчого, прокурора, суду, а також вплив на потерпілого та свідків.

Прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, є недоцільним, та таким, що не відповідає особі підозрюваного, суспільній небезпеці вчиненого протиправного діяння та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

На переконання сторони обвинувачення, відносно підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не відповідає суспільній небезпеці інкримінованого кримінального правопорушення, особі підозрюваного та не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, в суді та прийняття кінцевого рішення у справі у розумний строк.

Враховуючи викладене, прокурор вважає доведеним, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, обґрунтованим буде застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001321 від 09.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 120, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.06.2024 року приблизно о 23:00 год ОСОБА_7 , знаходячись у салоні автомобіля «Subaru Outback», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , що був припаркований біля будівлі приватної школи « Globe International School », розташованої по вул. Закревського, 42А, у м. Києві , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, користуючись своєю фізичною перевагою над потерпілим, відібрав з рук присутнього у салоні автомобіля ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Realmi GT Neo5 SE» із сім-картками мобільного оператора «Київстар» та «Водафон». В подальшому, ОСОБА_7 , не маючи наміру повертати мобільний телефон, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Крім того, у даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 120 КК України.

Так, 08.06.2024 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_7 під час зустрічі з ОСОБА_11 , вчинив відносно останнього психологічний тиск, шантаж з погрозою розголосити відомості, які ОСОБА_11 бажав зберегти в таємниці, внаслідок чого ОСОБА_11 , перебуваючи під впливом негативної поведінки ОСОБА_7 , відчув образу, страх та провину.

Після чого, ОСОБА_7 вчинив відносно ОСОБА_11 жорстоке поводження, яке виразилося в обливанні останнього розчином брильянтовий зелений на статеві органи та тіло останнього, а також за допомогою станка гоління волосся голови потерпілого, що призвело до акумуляції негативних переживань у ОСОБА_11 та появи умислу на вчинення самогубства.

09.06.2024 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_11 , після вказаних дій ОСОБА_7 , маючи накопичення негативних переживань, зумовлюючих самогубство, вирішив позбутись своєї внутрішньої напруги на тлі відчуття сорому, страху і образи, безнадійності та безперспективності змінити обставини на краще, не витримавши жорстокого поводження та розуміння розголошення відомостей, які останній бажав зберегти в таємниці, з метою покінчити життя самогубством, здійснивши стрибок з 9-го поверху 3-го житлового під`їзду будинку АДРЕСА_3 .

З метою доведення свого умислу до кінця, ОСОБА_11 зайшов до житлового під`їзду, піднявся на 9-ий поверх, до приміщення загального балкону поверху, здійнявся вище бетонного загородження балкону та стрибнув вниз.

Внаслідок падіння з висоти ОСОБА_11 отримав травми, від яких настала смерть останнього 09.06.2024 року.

10.06.2024 року Деснянським УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.06.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

11.06.2024 року слідчим СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , подано до Деснянського районного суду міста Києва клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001321 від 09.06.2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22:00 години до 06:00 години ранку наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 2-х місяців, до 10.08.2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- не відлучатись за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання.

Строк виконання покладених обов`язків рахувати до 10.08.2024 року.

Вказано, що обов`язки покладаються на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк дії ухвали.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому виходив з того, що достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є домашній арешт у певний час доби, а необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором належними та допустимими доказами не доведена.

При цьому, слідчим суддею також враховано характеристику особи підозрюваного, його ставлення до вчиненого, бажання зменшити ступінь негативних наслідків для членів його родини, що на думку слідчого судді, зменшує ступінь суспільної небезпечності особи підозрюваного та спростовує доводи досудового слідства, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження. Слідчий суддя дійшов висновку, що за результатами розгляду клопотання прокурором не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , 2021 року народження, має офіційне місце працевлаштування, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме, у виді домашнього арешту у певний період доби.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

При цьому, слідчим суддею були також враховані і дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , 2021 року народження, має офіційне місце працевлаштування, що, у сукупності із процесуальною поведінкою підозрюваного, стало підставою для обґрунтованого висновку слідчого судді про можливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, - у виді домашнього арешту у певний період доби.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_7 підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби - без змін, оскільки, на думку колегії, саме такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

постановила:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року -залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4