Справа №766/23/24
н/п 1-кс/766/1772/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000486 від 06.12.2023, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

встановила:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно тимчасово вилучене в ході проведення обшуку в період часу з 10 год. 03 хв. 23.02.2024 по 14 год. 33 хв. 25.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: реєстратор для камер зовнішнього спостереження, який було поміщено до сейф пакету PSP4205804; електронні ваги марки «ОХІ».

Обґрунтування клопотання:

06.12.2023 до ЧЧ Херсонського РУП надійшов рапорт працівника поліції ОСОБА_6 про те, що на території м. Херсона виявлено об`єкти, які здійснюють операції з металобрухтом без відповідних дозвільних документів.

Вказаний факт 06.12.2023, відповідно до положень ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 із зазначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 213 КК України, а саме організація незаконного пункту прийому металобрухту.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником приватного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на території вказаного домоволодіння організував незаконний пункт прийому металобрухту без відповідних документів.

В період часу з 10 год. 03 хв. 23.02.2024 по 14 год. 33 хв. 25.02.2024 за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду від 15.02.2024 було проведено санкціонований обшук, в ході проведення якого, серед іншого, було вилучено реєстратор для камер зовнішнього спостереження, який було поміщено до сейф пакету PSP4205804; електронні ваги марки «ОХІ», які було вилучено до Херсонського РУП.

Під час проведення обшуку було виявлено наявність камер зовнішнього спостереження, розташованих у дворі будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим проведено вилучення реєстратора, на якому може міститися інформація щодо незаконної діяльності пункту приймання металобрухту, а саме: відеозаписи прийому металобрухту без відповідних документів, зокрема факти принесення до даної адреси металобрухту іншими особами та скуповування металобрухту, які в подальшому можуть бути використані як доказ в матеріалах кримінального провадження, а також для забезпечення проведення експертного дослідження. Також було виявлено та вилучено електронні ваги марки «ОХІ», які могли використовуватись для здійснення зважування металобрухту, тобто використовувались для проведення обліку брухту металів. При здійсненні діяльності незаконного пункту приймання металобрухту, заготівлі металобрухту використовуються ваги, оскільки облік, кількість металобрухту вимірюється кілограмами, тому вказані електронні ваги мають ознаки знаряддя вчинення правопорушення та можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення.

Вказані речі було вилучено за місцем проживання ОСОБА_5 та перебували у його фактичному володінні, що підтверджується протоколом обшуку, завершеного 25.02.2024.

В разі не забезпечення збереження вилученого в ході обшуку майна, воно може бути знищеним, зміненим, втраченим, перетвореним, відчуженим тощо, слід вирішити питання про накладення на них арешту до встановлення істини у кримінальному провадженні.

Доводи сторін у судовому засіданні

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечив проти клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що потреби в арешті майна немає, оскільки воно не несе на собі слідів злочину та не є об`єктом вчинення правопорушення.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п.7 ч.2 ст.131 КПК України). Частини 3,4 статті 132 КПК України передбачають, що:

3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

4. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого було подано в рамках кримінального провадження № 0000486 від 06.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Прокурор просить накласти арешт на реєстратор для камери зовнішнього спостереження, який було поміщено до сейф пакету PSP4205804, мотивуючи це тим, що камера є речовим доказом та на ній «може міститися інформація щодо незаконної діяльності пункту приймання металобрухту», а також накласти арешт на електронні ваги, оскільки вони «мають ознаки знаряддя вчинення правопорушення та можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення»

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо камери відеоспостереження, слід зазначити, що вона є електронним носієм інформації і відповідно до ч.3 ст.168 КПК України її вилучення без ухвали слідчого судді не допускається. Камера є тільки носієм інформації і під час обшуку ця інформація могла бути вилучена на інші матеріальні носії диск, флешку тощо. Камера була вилучена в період часу з 10 год. 03 хв. 23.02.2024 по 14 год. 33 хв. 25.02.2024 під час проведення обшуку і до часу розгляду клопотання про арешт майна слідчий мав можливість вилучити всю необхідну інформацію із вказаної камери.

Щодо накладення арешту на електронні ваги, то слід звернути увагу на те, що в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук у відшуканні ваги було відмовлено у зв`язку з відсутністю обґрунтування їх відшукання та вилучення, і за таких обставин слідчий під час обшуку не мав права вилучати речі, на відшукання і вилучення яких було відмовлено ухвалою слідчого судді.

До того ж і в судовому засіданні не було обґрунтовано необхідність вилучення та накладення арешту на електронні ваги. Необхідність накладення арешту прокурор обґрунтував необхідністю проведення метрологічної експертизи з метою встановлення точності вимірювання (!!!).

Електронні ваги не можуть виступати знаряддям злочину, зважаючи на кваліфікацію правопорушення ч. 1 ст. 213 КК України, яка передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Не містить обґрунтування, як речового доказу камери і ваг також і постанова слідчого від 25.02.2024 про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження. У зазначеній постанові викладені обставин кримінального правопорушення, зазначено які предмети вилучені під час обшуку і процитовано ст.98 КПК України, яка визначає поняття речового доказу. Слідчим лише зазначено, що «вилучене майно має значення для кримінального провадження, як речові докази». При цьому не зазначено жодного конкретного факту чи обставини кримінального правопорушення, які можуть бути встановлені за допомогою камери відеоспостереження та електронних ваг у даному кримінальному провадженні.

Отже, вилучені камера та ваги не є ні знаряддям, ні предметом кримінального правопорушення, а також матеріальним об`єктом, який зберіг на собі його сліди.

Прокурором у клопотанні не обґрунтовано, а в судовому засіданні не доведено необхідність арешту камери відеоспостереження та електронних ваг, як речових доказів, які містять на собі сліди злочину та які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх особі, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) Збереження речових доказів;

2) Спеціальної конфіскації;

3) Конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) Відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ( ч.2 ст.170 КПК України).

Досудове розслідування здійснюється за ч.1 ст.213 КК України, яка передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Із загального змісту клопотання можна зробити висновок, що арешт на ваги та камеру необхідно накласти з метою збереження речового доказу, щоб запобігти його приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню, тобто слідчий процитував всі можливі ризики щодо майна, які визначені нормою КПК України, без жодної конкретизації значення вказаного майна в даному кримінальному провадженні. Незрозуміло чому власник майна може його знищити, пошкодити, зіпсувати, перетворити чи вчинити інші дії, яким чином це може вплинути на досудове розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речового доказу), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У клопотанні не наведено критеріїв відповідності камери відеоспостереження та електронних ваг речовому доказу, не було зазначено таких і в судовому засіданні. Прокурор жодним чином не довів які слідчі чи процесуальні дії мають бути вчинені з вказаним майном під час досудового розслідування, та його значення для кримінального провадження.

Арешт майна є дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Для цього КПК України визначено багато чинників і критеріїв, за наявності яких може бути накладено арешт на майно. А тому арешт майна не може зводитись до формального звернення прокурора, слідчого до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а відповідно і постановленням слідчим суддею процесуального документа «Ухвали Іменем України» про накладення арешту на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе, що майно було вилучено у визначений законом спосіб, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки прокурором не було доведено, що арештом камери відеоспостереження та електронних ваг може бути виконано якесь завдання у кримінальному провадженні, то слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова в задоволенні або частковому задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Відмовити прокурору Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000486, а саме: реєстратор для камер зовнішнього спостереження, який було поміщено до сейф-пакету PSP 4205804; електронні ваги марки «ОХІ».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1