Справа № 456/2667/24
Провадження № 1-кс/456/592/2024
УХВАЛА

слідчого судді

07 червня 2024 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР,

за участю:

представника скаржника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,-

встановив:

Захисник ОСОБА_4 подав до суду скаргу в якій просить зобов`язати службових осіб Стрийського РУП ГУНП Львівської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 16.05.2024 та за його телефонним повідомленням на лінію «102» про кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 16.05.2024 року, близько 09:00 год., в м.Стрий Львівської області, невідомі особи у військовій формі, зупинили авто під керуванням ОСОБА_3 , після чого проти його волі затримали та доставили його до КНП СМР «Стрийська міська об`єднана лікарня», де утримуючи його протягом 6 (шести) годин та пригнічуючи його волю, змушували проходити військово-лікарську комісію, без надання йому можливості вийти за межі вказаного закладу охорони здоров`я, вільно пересуватись за власним бажанням, привезти історію хвороби з м.Івано-Франківськ (за адресою лікарського обліку ОСОБА_3 ), а також пройти медичний огляд за власним вибором.

Заява про злочин за вказаним фактом та пояснення від ОСОБА_3 були відібрані 16.05.2024 року слідчою Стрийського РУП ГУНП в Львівській області - ОСОБА_6 .

Окрім того, ОСОБА_3 , будучи незаконно позбавлений волі, обмеженим у вільному пересуванні, користуючись своїм правом, передбаченим ст.59 Конституції України, звернувся за правовою допомогою до адвоката - ОСОБА_4 , якому у телефонному режимі повідомив про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення. Довідавшись про обставини кримінального правопорушення, адвокат ОСОБА_4 здійснив телефонний дзвінок на лінію «102» та з`єднавшись з черговим ГУНП у Львівській області, додатково повідомив про обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, яке вчинялось на той момент відносно ОСОБА_3 . Повідомлення адвоката ОСОБА_4 до чергової частини ГУНП у Львівській області було зареєстровано 16.05.2024 року в журналі ЄО за №5051.

Станом на день подання скарги, ні слідчою Стрийського РУП ГУНП у Львівській області - ОСОБА_6 , ні іншими посадовими особами Стрийського РУП ГУНП в Львівській області, або ГУНП у Львівській області відомості до ЄРДР про кримінальне праовопорушення за ознаками ч.2 ст.146 КК України за заявою ОСОБА_3 від 16.05.2024 року та повідомленням адвоката ОСОБА_4 від 16.05.2024 року, внесені не були. Жодної відповіді на вказані заяву та повідомлення також не отримано.

У зв`язку із вищевикладеними обставинами можна дійти висновку про те, що посадові особи Стрийського РУП ГУНП у Львівській області без жодного обгрунтування дійшли до висновку про відсутність складу злочину, не провівши при цьому жодної перевірки. Внаслідок злочинних дій невідомих осіб у військовій формі, які полягали у незаконному позбавленні волі, були порушені конституційні права ОСОБА_3 , а саме права передбачені ст.ст. 28, 29, 32, 33 Конституції України.

Протокол затримання ОСОБА_3 жодною уповноваженою особою будь-якого правоохоронного органу не складався. Підстав для законного затримання ОСОБА_3 не вбачалось, адже ним не було вчинено будь-якого правопорушення. При цьому окрему увагу слід звернути на відсутність будь-яких законних повноважень у працівників ТЦК, здійснювати затримання осіб.

Добровільно слідувати разом із особами у військовій формі, залишаючи власний автомобіль посеред міста Стрий (в якому він не проживає), ОСОБА_3 не бажав, адміністративного затримання відносно нього з боку працівників поліції/інших правоохоронних органів не застосовувалось. Працівники поліції прибули до КНП СМР «Стрийська міська об`єднана лікарня» лише за викликом самого ОСОБА_3 , який звернувся до них із заявою про його незаконне позбавлення волі та незаконне утримання у закладі охорони здоров`я.

Злочин, передбачений ч.2 ст.146 КК України вважається закінченим з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого.

Виходячи з обставин, що були викладені ОСОБА_3 у заяві про кримінальне правопорушення та адвокатом ОСОБА_4 у повідомленні, в діях осіб у військовій формі, які незаконно позбавили волі ОСОБА_3 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Скаржник у судове засідання повторно не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити. Надав суду копію відповіді Стрийського РУП від 04.06.2024, згідно якої відомості за зверненням ОСОБА_3 від 16.05.2024 до ЄРДР не вносились, по даному факту проводиться перевірка. Наполягає на закінченні розгляд скаргу на підставі наявних у справі доказів.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, оскільки немає підстав для внесення відомостей до ЄРДР так як ідеться про роботу РТЦК під час призову на військову службу. Долучив копію відповіді Стрийського РУП від 05.06.2024, згідно якої звернення ОСОБА_3 від 16.05.2024 перебуває на розгляді для встановлення всіх обставин події.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наведені у скарзі аргументи та долучені матеріали, суд доходить такого висновку.

Стаття 55 Конституції України кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Відповідно до вимог статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Вілповідно ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно частини 1 ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своє компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до частини 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 30 червня 2020 року № 298, передбачено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані норми вказують на те, що до ЄРДР вноситься не будь-яке повідомлення чи заява, а заява чи повідомлення, яка містить короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, тобто суспільно небезпечного винного діяння (дія або бездіяльність) вчиненого суб`єктом злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає то вони не можуть вважатися такими, які відповідають вимогам ст. 214 КПК України і які повинні бути внесені до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Таким чином, не всі повідомлення з якими звертаються особи до органів досудового розслідування підлягають реєстрації за правилами встановленими ст. 214 КПК України, а тільки ті, які містять обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, або містити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність в сенсі кримінального процесуального кодексу України може мати місце лише у разі - надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений відповідними повноваженнями вносити дані до ЄРДР: наявність в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення; невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Відповідно до статті 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Обґрунтування прийнятого рішення.

Зі змісту скарги судом встановлено, що 16.05.2024 ОСОБА_3 подав до Стрийського РУП ГУНП у Львівській області заяву, а адвокат ОСОБА_4 здійснив повідомлення на службу «102» про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Суду не надано матеріали перевірки, оскільки по факту звернення ОСОБА_3 на даний час працівниками поліції така не завершена, що підтверджується долученими до матеріалів справи відповідями Стрийського РУП від 04.06.2024 (адвокату ОСОБА_7 ) та від 05.06.2024 (прокурору ОСОБА_8 ).

Крім цього, суд звертає увагу, що ні скаржником ні його представником суду не надано копію заяви ОСОБА_3 до Стрийського РУП про вчинення кримінального правопорушення від 16.05.2024, що позбавляє суд можливості надати оцінку обґрунтованість викладених в скарзі обставин на які покликається скаржник.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 16.05.2024 затримали особи у військовій формі та доставили до КНП СМР «Стрийська міська об`єднана лікарня» для проходження військово-лікарської комісії.

Таким чином ОСОБА_3 розумів і був обізнаний про те, що він був доставлений до Стрийської міської об`єднаної лікарні для проходження військово-лікарської комісії під час дії воєнного стану.

Указом Президента України №64/20211 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховною Радою України було постановлено затвердити Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Законом України від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» Верховною Радою України постановлено затвердити вказаний Указ Президента України №271/2024 від 06.05.2024.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом № 2105-IX від 3 березня 2022 року, оголошено та проведено загальну мобілізацію, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України.

Враховуючи викладене, суд, проаналізувавши скаргу адвоката ОСОБА_4 та долучені до матеріалів справи документи, приходить до обґрунтованого висновку, що така скарга носить узагальнений характер, не наведено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, чикороткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, такі дані викладені в формі незгоди з діями працівників РТЦК.

Таким чином ОСОБА_3 розумів і був обізнаний про те, що він був доставлений до Стрийської міської об`єднаної лікарні для проходження військово-лікарської комісії під час дії воєнного стану.

Такі обставини не є і не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки не містять жодних обставин і даних про ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Сама тільки назва заяви про вчинення кримінального правопорушення, без зазначення в ній жодних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та ознак вчинення кримінального правопорушення не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, обставини, викладені в скарзі не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись статями 214, 216, 303-307, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали буде оголошено о 09.00 год. 10.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1