Справа № 190/676/24
Провадження №1-в/190/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 , вважає, що останній не довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.

Представник ДУ «ПВК №122» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 156 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року до покарання за даним вироком остаточно призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 07.03.2024 року засуджений ОСОБА_4 має два заохочення, стягнень не має.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, суд, приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Суд враховує, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, при цьому вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку, однак останній довіру суду не виправдав та в період іспитового строку вчинив новий злочин, тобто відповідних висновків для себе не зробив і продовжував після застосування до нього положень ст. 75, 76 КК України свою злочинну діяльність, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити досягненню мети покарання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1