Провадження №11-кп/824/3176/2024. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1 ,
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою

на 60 днів, до 26 квітня 2024 року (включно). Одночасно визначено обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб у сумі 121120 гривень, яка протягом дії ухвали може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту: для амбулаторного лікування або змінити на мінімальну заставу.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 зазначає, що ухвала місцевого суду постановлена внаслідок неповного судового розгляду, з порушенням його права на захист й розумних строків розгляду справи, а також з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та прав людини і основоположних свобод. Так, стверджує, що у матеріалах клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Наголошує, що судом не взято до уваги та відхилино незадовільний стан здоров`я, як підставу для зміни запобіжного заходу. Так з даних виписки з медичної карти хворого, виданої КНП КДЦ Дарницького району м. Києва 29.09.2023, встановлено, що обвинувачений перебував на амбулаторно-поліклінічному закладі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, відносно якого було винесена ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, та у зв`язку з внесенням застави 09.11.2022 року в розмірі 208 000 грн. та звільнено з під варти, однак був обізнаний про введений в Україна воєнний стан, будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Посилання обвинуваченого про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки йому висунуто обвинувачення, питання доведеності якого має вирішувати суд першої інстанції по закінченню судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та перебування на його утриманні малолітнього сина та батька похилого віку, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Твердження апеляційної скарги про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який з метою потреби в проходженні лікування, яке не може бути надано в умовах слідчого ізолятора суперечить правовій процедурі, визначеній вимогами ст. 616 КПК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на відсутність доказів переховування. від органів досудового слідства та суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та його пост кримінальної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не

ОСОБА_7 :

ОСОБА_2 ОСОБА_4