Справа № 638/6199/23
Провадження № 1-кп/638/837/24
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченої-ОСОБА_1 -ОСОБА_2 -ОСОБА_3 , -ОСОБА_4 , -ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 від 01 жовтня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ізюм Харківської області, з середньою технічною освітою, незаміжньої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 від 01 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 червня 2023 року без визначення розміру застави.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 липня 2024 року без визначення розміру застави.

2 червня 2024 року прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 29 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої, прокурор просив суд продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, проте просив не визначати розмір застави, посилаючись на ч.4 ст. 183 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачена має місце реєстрації та мешкає за адресою реєстрації, або визначити розмір застави.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу.

Згідно із п.1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 червня 2023 року без визначення розміру застави.

Обираючи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою тяжкого кримінального правопорушення, а також ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на утриманні нікого не має, незаміжня, офіційно непрацевлаштована, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, інвалідностей не має.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для застосування запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченою дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачена може переховуватися з огляду на покарання, яке загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання її винною, відсутність міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходу, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченою дій, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри); тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у тяжкому кримінальному правопорушенні за ч. 5 ст. 111-1 КК України, дані про особу обвинуваченої, відсутність офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , на строк до 30 серпня 2024 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під ввартою на домашній арешт, обраного відносно обвинуваченої.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину під час дії воєнного стану, зважаючи на що дії останньої несли підвищений ступінь суспільної небезпеки, оскільки були здійснені в умовах тяжких обставин, в яких опинилося суспільство.

Європейський суд з прав людини наголошує, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням вищевикладеного, в даному кримінальному провадженні наявний суспільних інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання її під вартою, оскільки остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що дає право суду застосувати запобіжний захід, визначений ч. 6 ст. 176 КПК України без внесення застави.

Згідно ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 від 01 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 30 серпня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст складено 02.07.2024.

Суддя ОСОБА_1