Справа № 944/1723/23
Провадження №1-кп/944/557/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2022 року за № 0000932, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Буринь Буринського району Сумської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда третьої групи, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

встановив:

25 листопада 2022 року, приблизно о 15:13 год., водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ford Explorer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі М10 «Львів Краковець» в с. Підрясне Львівського району, Львівської області (поблизу магазину АТБ) в сторону м. Львів, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 1 п. 1.2; Розділу 2 п. 2.3 б, д; Розділу 12 п. 12.4 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу №34 «Дорожня розмітка», які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись у населеному пункті із швидкістю 69…76 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху не більше 50 км/год, не справився з керуванням свого автомобіля, внаслідок чого автомобіль, під його керуванням, без причин технічного характеру, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення із зустрічним автомобілем марки «ЗАЗ TF69YO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що автомобіль був технічно справним, погодні умови та стан дорожнього покриття нормальні. Причиною ДТП були його дії, а саме неуважність до дорожньої обстановки, можливо через втому. На даний час він відшкодував шкоду потерпілому, як моральну та і матеріальну. Просив його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки є пенсіонером, інвалідом, а тому посвідчення водія йому вкрай необхідне.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_5 полвністю відшкодував йому шкоду, претензій до обвинуваченого не має, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Також потерпілий провив залишити без розгляду його цивільний позов.

Обвинувачений, прокурор та потерпілий в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України як дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, інвалідом третьої групи, а також волонтером, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 Кримінального кодексу України і звільнити його відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд зазначає, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, пенсінером, та водночас здійнює догляд за особою, яка потребує стороннього догляду. Також суд враховує, що ОСОБА_5 займається волентерською діялністю, що підтвердується письмовими доказами, зокрема посвідченням волонтера та характеристикою з місця проживання. Враховуючи, дані обставини, а також, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, усвідомлює грубе порушення ним ПДР України, потерпілий до нього будь-яких претензій матеріального чи морального характеру не має, тому суд не вважає за необхдне застосувати до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, постановами слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області від 28 листопада 2022 року визнано речовими доказами автомобілі марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також постановою слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області від 29 листопада 2022 року визнано речовими доказами CD-R диск марки «West Fruit_ch29_1418_0049» об`ємом 728 МВ з відеозаписом під назвою «video725198578» на якому зафіксовано обставини ДТП, яка відбулась 25 листопада 2022 року близько 15:20 год на автодорозі М-10 в с. Підрясне Львівського району Львівської області.

Ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 29 листопада 2024 року накладено арешт на автомобілі марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю). Документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що слід скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 29 листопада 2024 року на автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та повернути його власнику ОСОБА_7 , і автомобіль марки «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , і повернути його законному власнику ОСОБА_4 .

Речовий доказ CD-R диск марки «West Fruit_ch29_1418_20 4 9» об`ємом 728 МВ з відеозаписом під назвою «video725198578» на якому зафіксовано обставини ДТП, яка відбулась 25 листопада 2022 року близько 15:20 год на автодорозі М-10 в с. Підрясне Львівського району Львівської області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Також у кримінальному провадженні здійснено процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 13403,38 грн, що підтверджується відповідними довідками Львівського НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, із ОСОБА_5 слід стягнути процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 13403,38 грн.

Також під час судового провадження потерпілий ОСОБА_4 подав цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 174, 349, 366-371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 13403 (тринадцять тисяч чотириста три) гривні 38 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 29 листопада 2024 року на автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 29 листопада 2024 року на автомобіль марки «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речовий доказ автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Речовий доказ автомобіль марки «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Речовий доказ - CD-R диск марки «West Fruit _ch29 _24 18_2049» об`ємом 728 МВ з відеозаписом під назвою «video725198578» на якому зафіксовано обставини ДТП, яка відбулась 25 листопада 2022 року близько 15:20 год на автодорозі М-10 в с. Підрясне Львівського району Львівської області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1