Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8396/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002377 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 06 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.04.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.309, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що прокурором не було вручено йому обвинувальний акт, чим порушені його права. Вказує, що представник потерпілого не приймав участі в судовому засіданні. Посилається на те, що він вчинив одне кримінальне правопорушення, а не два, оскільки потерпілий один той самий, а тому повторність відсутня. Не погоджується з кваліфікацією його дій за ч.4 ст.185 КК України в частині, що стосується воєнного стану.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 06.11.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 13.04.2023 та призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 20.07.2023 близько 13 год. 13 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні торгівельної зали магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У цей же день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_9 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, яке належить ТОВ «Вигідна покупка». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, перебуваючи у вищевказаному магазині, шляхом вільного доступу із стелажу таємно викрав чуже майно, а саме пристрій зарядний літій-полімерний, 10000 мА-год., код 50846, вартістю 399 грн., який заховав до сумки, яку мав із собою.

У подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, не розрахувавшись за вказаний товар, покинув приміщення магазину та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» майнової шкоди на суму 399 грн.

Крім того, 20.07.2023 близько 13 год. 51 хв. ОСОБА_7 , перебував у приміщенні торгівельної зали магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Житній ринок, 8.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_7 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, яке належить ТОВ «Вигідна покупка».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, перебуваючи у вищевказаному магазині, шляхом вільного доступу із стелажу таємно викрав чуже майно, а саме пристрій зарядний літій-полімерний, 10000 мА-год., код 50846, вартістю 399 грн., який заховав до сумки, яку мав із собою.

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, не розрахувавшись за вказаний товар, покинув приміщення магазину та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» майнової шкоди на суму 399 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу

За таких обставин, колегія суддів перевіряє лише доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист та дотримання вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Про межі апеляційного розгляду йдеться також в ухвалі Житомирського апеляційного суду про відкриття провадження від 22.12.2024 (а.п.98).

З матеріалі провадження вбачається, що під час судового розгляду в судовому засіданні 05.10.2023 обвинувачений свою вину за ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини справи та висловлював щире каяття у вчиненому. Пам`ятку про права та обов`язки отримав, та ознайомився із своїми правами (а.п.64, 42).

Згідно технічного запису судового засідання від 05.10.2023 (файл 3902) судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 положення ч.3 ст.349 КПК України та обмеження щодо оскарження обставин, які ніким не заперечувалися в апеляційному порядку, на що останній погодився та вказав, що в обвинувальному акті все викладено правильно, він з обвинуваченням згоден повністю, йому все зрозуміло, що він не має права оскаржувати обставини, які ніким не оспорювалися в апеляційному порядку.

Більш того, обвинувачений ОСОБА_7 отримав копію вироку суду від 06.11.2023 після його проголошення, про що свідчить розписка (а.п.82), в якому також було роз`яснено щодо обмеження на оскарження вироку.

Враховуючи наведене, колегією суддів не встановлено порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого у вказаній частині є безпідставними.

Відповідно до ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування зокрема, підозрюваному, його захиснику.

Згідно розписки від 25.08.2023 року, яка долучена до обвинувального акта, обвинувачений ОСОБА_7 отримав від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 копію обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002377 на 5 аркушах та копію реєстру матеріалів досудового розслідування на 5 аркушах, про що свідчить його особистий підпис (а.п.11). Зазначене обвинувачений не заперечував, але зауважив, що він дійсно підписав розписку, але не отримував вказаних документів.

Проте, в суді першої інстанції обвинувачений визнавав свою вину та після оголошення обвинувального акта прокурором під час судового засідання пояснив, що в обвинувальному акті все викладено правильно і він з ним повністю згоден. Також в суді першої інстанції під час судового розгляду не заявляв про неотримання ним копії обвинувального акта та реєстру.

Більш того, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про відмову обвинуваченого ОСОБА_7 від отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а тому неотримання обвинуваченим ОСОБА_7 зазначених процесуальних документів не може свідчити про порушення його права на захист, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого у вказаній частині також є необґрунтованими.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює в апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого виходять за межі апеляційного розгляду в даному провадженні, а тому колегією суддів не розглядаються відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 06 листопада 2023 щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: