Справа № 601/1428/24
Провадження № 1-кс/601/366/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду місті Кременець клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000863 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_3 ,

-власника майна ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000863 від 30.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000863 від 30.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2023 у РВП із СБУ в Тернопільській області надійшли матеріали про можливе вчинення крадіжки представниками релігійної громади "Парафії Святителя Миколая" Свято-Миколаївського собору міста Кременець, що за адресою: вул. Шевченка 51, єпархії Української Православної Церкви значної кількості предметів релігійного культу, творів та мистецтва, під час воєнного стану.

10 травня 2024 року на підставі ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.05.2024 (справа № 601/1428/24, провадження №1-кс/601/356/2024) в ході проведення обшуку на території домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , останній добровільно видав мобільний телефон марки «Sumsung» (IMEI НОМЕР_1 ) із сім картою НОМЕР_2 , який вилучається та поміщається у сейф-пакет CRI1142627 із відповідними надписами та підписами понятих.

Виходячи з того, що для досягнення повноти та всебічності розслідування вищезазначеного факту, а також з метою запобігти відчуженню, розпорядженню та використанню вищевказаного майна існує необхідність у накладені на нього арешту з метою позбавлення права на подальше відчуження, розпорядження та користування, оскільки є реальні ризики того, що їх незастосування призведе до пошкодження, використання та інших негативних наслідків правого характеру.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просить його задоволити з наведених у ньому підстав.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому не заперечує щодо накладення арешту на вилучене в нього майно.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 30.12.2023 внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000863 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Постановою слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 10.05.2024 визнано речовим доказом: мобільний телефон марки «Sumsung» (IMEI НОМЕР_1 ) із сім картою НОМЕР_2 , який вилучається та поміщається у сейф-пакет CRI1142627.

Частиною 1 статті 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, на наступне майно:

- мобільний телефон марки «Sumsung» (IMEI НОМЕР_1 ) із сім картою НОМЕР_2 , який вилучається та поміщається у сейф-пакет CRI1142627.

Дозволити зберігання вищевказаних речових доказів після виконання усіх слідчих (розшукових) дій у камері зберігання речових доказів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що в м. Кременець Тернопільської області, вул. Драгоманова, 5.

У відповідності до частини 4 статті 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1