Справа № 953/2711/24
н/п 1-кп/953/755/24
"10" травня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
психолога - ОСОБА_5 ,
законного представника - ОСОБА_6 ,
неповнолітньої особи - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, є учнем 10-Б класу комунального закладу «Харківський ліцей №100 Харківської міської ради», не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
09.04.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання про застосування до неповнолітнього, як до особи, що не досягла віку кримінальної відповідальності, примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
Так, 05.11.2023 близько 21:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на дорозі знайшов безконтактну платіжну банківську кредитну картку, яка є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, банку АТ КБ «Приватбанк» No НОМЕР_1 , втрачену того ж дня власником ОСОБА_9 та не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чиї її повернення.
Так, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, спрямованим на привласнення офіційних документів з корисливих мотивів, без волі та згоди ОСОБА_9 - власника банківської кредитної картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , здійснив декілька безконтактних розрахунків вказаною карткою за придбання товарів на загальну суму 9139.66 грн.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в п`ятнадцятирічному віці, до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 357 КК України, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_10 свою вину у скоєнні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно він 05.11.2023 близько 21:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , на дорозі знайшов банківську кредитну картку АТ КБ «Приватбанк» та здійснив декілька безконтактних розрахунків вказаною карткою за придбання товарів на загальну суму 9139.66 грн.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_11 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі, його під нагляд матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на термін 1 (один) рік, про що їй оголосити та яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку; застереження, роз`яснивши неповнолітньому ОСОБА_13 наслідки його протиправних дій та оголосити осуд його суспільно небезпечної поведінки; Обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_11 і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборонити вихід з дому за місцем проживання з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня (за винятком часу, необхідного для слідування та перебування в укритті поза межами житла під час оголошення тривоги), а також заборонити відвідування ним місць, де реалізуються алкогольні напої на розлив строком на 1 (один) рік..
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_14 - ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання, просили передати сина під нагляд матері, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.
Психолог ОСОБА_5 в судовому засіданні ніяких застережень не виказав.
Суд, вислухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_14 , його законного представника ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_4 , враховуючи думку прокурора, яка просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої ст. 105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.
Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_14 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Дії неповнолітнього ОСОБА_14 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_16 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.
Згідно копії характеристики ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня НОМЕР_2 класу комунального закладу «Харківський ліцей №100 Харківської міської ради», ОСОБА_17 навчається в комунальному закладі «Харківський ліцей №100 Харківської міської ради» з першого класу. Володіє навчальним матеріалом на середньому та достатньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил. Має довільну змішану пам`ять. Цікавиться програмуванням. Домашні завдання виконує, але не систематично. Має задовільний загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті класу. Товариський, спокійний. Порушень дисципліни немає. Підтримує дружні стосунки з учнями класу. Батьки приділяють увагу вихованню сина, відвідують батьківські збори, індивідуально консультуються з класним керівником у телефонному режимі щодо навчання дитини.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_16 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: застереження, передання під нагляд матері, обмеження дозвілля.
Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_14 примусових заходів виховного характеру у виді застереження, передання під нагляд матері, обмеження дозвілля, обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, 484-501 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність - задовольнити.
Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, є учнем 10-Б класу комунального закладу «Харківський ліцей №100 Харківської міської ради», не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:
- застереження, роз`яснивши неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наслідки його протиправних дій та оголосити осуд його суспільно небезпечної поведінки;
-передачі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на термін 1 (один) рік, про що їй оголосити та яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку;
-обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборонити вихід з дому за місцем проживання, за адреою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня (за винятком часу, необхідного для слідування та перебування в укритті поза межами житла під час оголошення тривоги), а також заборонити відвідування ним місць, де реалізуються алкогольні напої на розлив строком на 1 (один) рік.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1