У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2534/24

№ 1-кп/183/1380/24

09 квітня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0002453 від 08.12.2014 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, одруженої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002453 від 08.12.2014 стосовноОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурорподала клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в інше приміщення чи сховище, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах та носінні холодної зброї без передбачуваного законом дозволу.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який в подальшому продовжено Куп`янським міськрайонним судом Харківської області під час судового розгляду справи.

Відповідно до розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Разом із цим, в подальшому, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки Куп`янським міськранноним судом Харківської області на виконання розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 не направлено матеріали кримінального провадження та судової справи до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

20.11.2023 ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно обвинуваченої ОСОБА_5 прийнято рішення про привід обвинуваченої у судове засідання на 20.12.2023.

В ході виконання ухвали суду про привід обвинуваченої ОСОБА_5 працівниками Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області не вдалось встановити місцезнаходження останньої, оскільки двері до будинку за місцем мешкання ніхто не відчинив. Під час перевірки за базою «Ідентифікація» та «ВПО» відомості стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 відсутні.

Під час судового розгляду обвинувального акта Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області обвинувачена ОСОБА_5 в судові засідання не з`являється, зв`язок з останньою відсутній.

Метою застосування до обвинуваченої запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від суду (враховуючи те, що покарання за інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення передбачають позбавлення волі на строк до 15 років з можливою конфіскацією майна, тому, перебуваючи не під вартою, обвинувачена може ухилитись від явки до суду, передбачаючи невідворотність засудження до реальної міри покарання за скоєне у разі винесення судом обвинувального вироку без можливості звільнення від покарання з іспитовим строком. Крім того, необхідно врахувати, що обвинувачена ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована, що підвищує ризик втечі останньої у разі перебування не під вартою);

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (враховуючи те, що показання свідків у кримінальному провадженні відкриті обвинуваченій, та те, що адреси проживання останніх відомі ОСОБА_5 , обвинувачена, перебуваючи не під вартою, може незаконно впливати на них, в тому числі шляхом залякування, з метою зміни ними своїх показань, які будуть сприйняті судом лише після безпосереднього допиту);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки, так як досить тривалий час не з`являється у судові засідання, що в свою чергу стало підставою до не виконання завдань кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що обвинувачена раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих тяжких злочинів, в останньої відсутні офіційні джерела доходу та міцні соціальні зв`язки.

Одночасно ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Крім того, обрати більш м`який запобіжний захід не виявляється можливим, оскільки на теперішній час місто Харків, в якому зареєстрована та фактично мешкала ОСОБА_5 , перебуває під постійними обстрілами, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою останньої та значно збільшує вірогідність вчинення нею вищевказаних дій.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти обрання обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні не надано. Захисник вважає, що доводи, на які посилається прокурор, виключно припущеннями. У зв`язку з цим захисник просить застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі підтримала позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені сторонами кримінального провадження клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Так, прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки остання обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. У відповідності до ст. 12 КК України вказані злочини є нетяжким та особливо тяжким. Обвинувачена ОСОБА_5 має постійні соціальні зв`язки у місці проживання, оскільки одружена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, прокурором не наведено жодних підстав вважити, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувалася від суду. Так, остання дійсно не з`являлася за викликами до суду, втім достатніх підстав вважати, що це мало характер ухилення від суду, матеріали справи не містять.

Крім того, інші зазначені в клопотанні ризики, мають характер припущень і не містять достатнього обґрунтування та не підтверджуються фактичними даними, оскільки будь-які відомості про вплив обвинуваченої на свідків матеріали клопотання не містять. Відсутні будь-які заяви свідків про здійснення на них будь-якого впливу, не вказано, якими саме незаконними засобами впливатиме на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Тобто прокурором не обґрунтовано неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу, а саме посилання лише на тяжкість злочину не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та такі доводи прокурора щодо необхідності застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є достатньо переконливими й такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо обвинуваченої ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути усунуті лише в такий спосіб.

Вказане узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 26.06.1991 у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

суд вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт з урахуванням даних про особу обвинуваченої, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченої.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд виходить з того, що у випадку застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту він буде повністю запобігати ризикам, що доведені прокурором, а саме: ризикам переховування від суду.

Отже, застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченої та доведеним ризикам переховування.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, суд вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, її вік, суд доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 202, 314, 331, 350, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, окрім випадків необхідності запобігання загрози життю та здоров`ю.

Негайно звільнити обвинувачену ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати її невідкладно прибути до місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно передати для виконання до Куп`янського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Строк дії обов`язків визначити до 08 червня 2024 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 10 квітня 2024 року о 08 годині 20 хвилин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1