25.04.2024
Справа № 642/4253/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 від 27.01.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000420 від 09.06.2022 за ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла заява про самовідвід слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 від 27.01.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000420 від 09.06.2022 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Заява про самовідвід вмотивована тим, що з метою унеможливлення виникнення сумнівів щодо неупередженості слідчого судді, для забезпечення ухвалення об`єктивного рішення у справі, вважає за необхідне заявити самовідвід, оскільки слідим суддею ОСОБА_3 при розгляді скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному проваджені № 0000420 від 09.06.2022р. було винесено ухвалу від 26.12.2023 року про відмову в задоволенні скарги. Після повторного звернення до суду з приводу оскарження тіє ж постанови слідчого слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 ухвалою від 18.03.2024 року скаргу заявника було задоволено та постанова слідчого скасована. 23.04.2024 року в провадження слідчого судді ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим у цьому ж провадженні. Враховуючи те, що слідчий суддя визначив свою позицію при розгляді його скарги стосовно питання, що зараз розглядається у межах даного кримінального провадження, то можуть виникнути сумніви у неупередженості судді при розгляді скарги ОСОБА_4 .

Суддею з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про самовідвід без учасників провадження.

Суд дослідивши заяву та матеріали скарги, прийшов до наступного.

Згідно ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

З метою недопущення під час розгляду скарги № 642/4253/23, 1-кс/642/1319/24 у кримінальному провадженні за № 0000420 обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, суд прийшов до переконання, що заява про самовідвід останнього підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 від 27.01.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000420 від 09.06.2022 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Матеріали справи № 642/4253/23 ( провадження 1-кс/642/1319/24) передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1