Справа № 138/541/24
Провадження №11-кп/801/668/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2024року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 21 лютого 2024 року між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та визнано винуватим

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостаківка Жмеринського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з охороною Державного кордону України на строк 1 рік.

На підставі ст.75 звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.1,2 ч.1 ст.76КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасовано арешт, накладений на речові докази.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, який затверджено Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023 року, строк дії воєнного стану в Україні подовжено на 90 діб, у зв`язку з чим, діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, протиправно вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане зі сприянням незаконному переправленню осіб через державний кордон України.

Так, ОСОБА_7 , вступивши у попередню змову із невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я Еммануїл, маючи умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, порушуючи визначений порядок перетину державного кордону, встановлений Законами України «Про державний кордон України» та «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 , достовірно знаючи, що Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, який затверджено Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023 року, строк дії воєнного стану в Україні подовжено на 90 діб, у зв`язку з чим, діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, домовився про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадян України шляхом надання вказівок та засобів для цього.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на сприяння незаконному переправленню кількох осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску до суміжної держави Республіки Молдова ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідуванням точний час, але 15.01.2024, керуючись вказівками невстановленої особина ім`я Еммануїл, маючи на меті забезпечити незаконне переправлення осіб через державний кордон України, взяв належний йому гумовий надувний човен із маркуванням «Challenger» в комплекті з веслами та насосом та помістив до багажного відділення автомобіля марки «Ford» моделі «Galaxy» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого він є. Таким чином ОСОБА_7 сприяв незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобу для цього.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 15.01.2024 ОСОБА_7 , виконуючи вказівки невстановленої органом досудового розслідування особина ім`я Еммануїл, у невстановлений органом досудового розслідуванням точний час, на автомобілі марки «Ford» моделі «Galaxy» д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав з АДРЕСА_1 та близько 19.00 години прибув у АДРЕСА_2 , де очікував на громадян України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України та діяли за вказівками невстановленої органом досудового розслідування особи.

У подальшому ОСОБА_7 здійснив посадку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до автомобіля марки «Ford» моделі «Galaxy» д.н.з. НОМЕР_1 та повідомив їм, що доставить їх до місця, де вони будуть переправлятися через державний кордон України, а саме човном перепливати річку Дністер до Республіки Молдови, де їх зустрінуть невстановлені досудовим розслідування особи.

За вказівкою ОСОБА_7 ОСОБА_10 увімкнув на своєму мобільному телефоні навігатор та вказав пункт призначення АДРЕСА_3 , яке знаходиться в безпосередній близькості до лінії державного кордону України, що проходить по річці Дністер, після чого, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони вирушили на вищевказаному транспортному засобі у зазначеному напрямку. Таким чином ОСОБА_7 сприяв незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання вказівок та засобу для цього.

Під час руху по автомобільній дорозі між населеними пунктами АДРЕСА_3 в межах прикордонного знаку № 0119 на відстані близько 800 м до лінії державного кордону о 21 год. 30 хв. автомобіль під керуванням ОСОБА_7 з пасажирами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був зупинений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому у багажному відділенні виявлено та у подальшому вилучено гумовий надувний човен із маркуванням «Challenger» в комплекті з веслами та насосом.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.332 КК України сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання вказівок та засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

21 лютого 2024 року між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 , якій на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000025 від 16.01.2024 та ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, в присутності захисника адвоката ОСОБА_12 укладено угоду про визнання винуватості.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Не оспорює обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом норм процесуального права. Зазначає, що в тексті угоди про примирення, яка була укладена між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , щодо спеціальної конфіскації, яку застосував суд, взагалі нічого вказано не було. При узгодженні угоди про визнання винуватості, прокурором не оговорювалося питання щодо застосування спеціальної конфіскації транспортного засобу автомобіля «Ford» моделі «Galaxy» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України.

Зазначає, що вказана угода не відповідає вимогам чинного законодавства, і суд мав би відмовити в її затвердженні.

В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги .

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката та вказував на відсутність підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції згідно положень ст. 407 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті. У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 374 КПК України визначено, що у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення суду щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

У відповідності до положень п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений захисником обвинуваченого виключно з підстав ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання.

Разом із тим, відповідно до положень п 9-2 ч 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати фізична чи юридична особа у частині,що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів.

Як вбачається із матеріалів провадження питання про вирішення долі речових доказів угодою про визнання винуватості не регулюється.

А отже при вирішенні питання про речові докази суд керується загальними нормами кримінального процесуального закону, визначеними ст. 100 КПК України, а відтак вирок суду в частині вирішення питання про долю речових доказів може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості від 21.02.2024 року, укладеної між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в тексті цієї угоди відсутні дані щодо узгодження між прокурором та обвинуваченим застосування спеціальної конфіскації автомобіля.

Не зважаючи на те, що питання спеціальної конфіскації в угоді про визнання винуватості не вирішувалося, суд за наслідками її розгляду, всупереч наведеним вимогам закону, затвердив угоду про визнання винуватості та водночас застосував спеціальну конфіскацію належного обвинуваченому автомобіля.

Враховуючи викладене, вирок на підставі угоди про примирення підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Отже, апеляційна скарга сторони захисту,- підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,- задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 , - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4