Справа № 368/1517/23
Провадження № 1-кп-117/24
В И Р О К

іменем України

02 липня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених та цивільних відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілої та цивільної позивачки ОСОБА_12 , її представника ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001466 року за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, заміжньої, із повною загальною середньою освітою, яка має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146 КК України;

В С Т А Н О В И В:

16.06.2023 близько 18 год. 30 хв. подружжя Маліновських, - а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в якості пасажирів рухалися по АДРЕСА_2 в автомобілі марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_14 .

Окрім ОСОБА_14 (водія) та подружжя Маліновських, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в салоні вищевказаного автомобіля, в якості пасажирів перебували: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

В цей же час назустріч автомобілю Daewoo Nexia, реєстраційний номер

НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажирів перебувало подружжя ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , - рухався автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору, за кремом якого перебував ОСОБА_19 , а в якості пасажира - ОСОБА_20 .

При зближенні вищевказаних автомобілів ОСОБА_10 попросив водія автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_14 подати будь-який сигнал (світловий чи звуковий) водію автомобіля ВАЗ 2106 зеленого кольору, - ОСОБА_19 про зупинку автомобіля ВАЗ 2106, так як ОСОБА_10 передбачав можливість перебування в салоні автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_20 .

Після зупинки вищевказаних автомобілів подружжя ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вийшли з салону автомобіля Daewoo Nexia, та попрямували до автомобіля ВАЗ 2106, з салону якого вийшов ОСОБА_20 . В цей час у подружжя ОСОБА_18 виник злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_20 , як на передумову реалізації умислу на протиправне заподіяння смерті останнього.

З метою реалізації єдиного злочинного умислу спрямованого на умисне протиправне позбавлення волі ОСОБА_20 , подружжя Маліновських, а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи умисно, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, навмисно, шляхом психічного тиску, діючи проти волі потерпілого наказали ОСОБА_20 поїхати з ними до с. Зелений Яр Обухівського району на автомобілі Daewoo Nexia. ОСОБА_20 , перебуваючи під психологічним впливом зі сторони подружжя ОСОБА_18 , заліз до багажника раніше вказаного автомобіля. В подальшому ОСОБА_10 закрив ляду багажного відділу автомобілі Daewoo Nexia, тим самим обмежив потерпілого у праві вільно пересуватися, що фактично обмежило змогу вільно залишити вище вказаний автомобіль.

Того ж дня, а саме, - 16.06.2023 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_11 за попередньою змовою з чоловіком ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_20 , знаходячись на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом психічного тиску страху за своє життя (погроз негайною фізичною розправою) переконали ОСОБА_20 не чинити опір їх злочинним діям та почали реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення волі ОСОБА_20 , а саме,- ОСОБА_11 зв`язала мотузкою руки та ноги ОСОБА_20 , тим самим обмежила потерпілого у праві вільно пересуватися, що фактично обмежило змогу вільно залишити вказане місце.

Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, а саме «незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб».

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеки визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

У подружжя Маліновських, - а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на протязі тривалого часу на ґрунті побутових негараздів виникли неприязні відносини з ОСОБА_20 , який є рідним племінником ОСОБА_10 .

Так, в червні 2023 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) у подружжя Маліновських, - а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник єдиний злочинний, змішаний (прямий, - на позбавлення життя ОСОБА_20 , невизначений, - на час, місце та спосіб) умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_20 , яке вони мали намір реалізувати у сприятливий для цього час, місце та спосіб у простій співучасті (без розподілу ролей).

16.06.2023 близько 18 год. 30 хв. подружжя Маліновських, - а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в якості пасажирів рухалися по АДРЕСА_2 в автомобілі марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_14 .

Окрім ОСОБА_14 (водія) та подружжя Маліновських, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в салоні вищевказаного автомобіля, в якості пасажирів перебували: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

В цей же час назустріч автомобілю Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажирів перебувало подружжя ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , - рухався автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору, за кремом якого перебував ОСОБА_19 , а в якості пасажира ОСОБА_20 .

При зближенні вищевказаних автомобілів ОСОБА_10 попросив водія автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_14 подати будь-який сигнал (світловий чи звуковий) водію автомобіля ВАЗ 2106 зеленого кольору, - ОСОБА_19 про зупинку автомобіля ВАЗ 2106, так як ОСОБА_10 передбачав можливість перебування в салоні автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_20 .

Після зупинки вищевказаних автомобілів подружжя ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вийшли з салону автомобіля Daewoo Nexia, та попрямували до автомобіля ВАЗ 2106, з салону якого вийшов ОСОБА_20 .

З метою реалізації єдиного злочинного умислу спрямованого на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_20 , подружжя Маліновських, а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , шляхом психічного тиску примусили ОСОБА_20 поїхати з ними до с. Зелений Яр Обухівського району на автомобілі Daewoo Nexia. ОСОБА_20 перебуваючи під психологічним впливом зі сторони подружжя ОСОБА_18 заліз до багажника раніше вказаного автомобіля.

Під час руху до с. Зелений Яр Обухівського району Київської області подружжя Маліновських, а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які перебували в салоні автомобіля, користуючись тією обставиною, що ОСОБА_20 перебуває в багажнику даного автомобіля, почали узгоджувати обставини вчинення вбивства ОСОБА_20 , а саме, - обговорювали місце, час та спосіб.

Під час цього обговорення подружжя ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , дійшли спільної згоди щодо вчинення вбивства ОСОБА_20 шляхом його спалення за допомогою бензину, та дійшли згоди щодо місця вчинення вбивства, яке спланували вчинити на земельній ділянці, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_17 .

В подальшому подружжя Маліновських, а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на автомобілі марки Daewoo Nexia, під`їхали до домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , де він проживає спільно з дружиною ОСОБА_11 .

Після зупинки автомобіля Daewoo Nexia ОСОБА_10 попрямував до домоволодіння з метою приготування та перенесення до заздалегідь вище визначеного місця вчинення злочину (земельної ділянки, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ) знаряддя вчинення злочину, - пластикової каністри, наповненої бензином.

В цей же час ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_16 на автомобілі під керуванням ОСОБА_14 під`їхали до домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Після чого, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_11 попрямувала до заздалегідь визначеного місця вчинення злочину (земельної ділянки, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ).

Спільно з ОСОБА_11 до місця вчинення злочину попрямували ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які не були обізнані про злочинний умисел подружжя ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , який було спрямовано умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_20 .

В цей час, ОСОБА_10 , перебуваючи на території власного домоволодіння, взяв пластикову каністру, частково заповнену бензином, та пішов до вищевказаного визначеного місця вчинення злочину (вбивства), а саме: АДРЕСА_1 , та де на нього вже чекали дружина ОСОБА_11 , ОСОБА_20 ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

Того ж дня, а саме, - 16.06.2023 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_10 за попередньою змовою з дружиною ОСОБА_11 , яка була спрямована на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_20 , знаходячись на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом психічного тиску на ОСОБА_20 почали реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_20 , а саме,- ОСОБА_11 зв`язала мотузкою руки та ноги ОСОБА_20 , не позбавивши при цьому ОСОБА_20 можливості пересуватися ногами.

Після чого, ОСОБА_11 наказала ОСОБА_20 рухатися до галявини, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Спільно з ОСОБА_11 , зв`язним ОСОБА_20 до вищевказаної галявини попрямували: ОСОБА_10 , який тримав в руках пластикову каністру з бензином, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які не були обізнані про злочинний умисел подружжя Маліновських, а саме, - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Прибувши на місце вчинення злочину, а саме, - на галявину, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 передав в руки ОСОБА_11 пластикову каністру з бензином.

Далі ОСОБА_11 , реалізовуючи єдиний злочинний умисел з ОСОБА_21 , який був спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_20 , діючи умисно, узгоджено з ОСОБА_10 , з особливою жорстокістю, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_20 та бажаючи їх настання, - облила бензином ОСОБА_20 , після чого взяла до рук запальничку та підпалила ОСОБА_20 .

В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , об`єднаних єдиним злочинним умислом, спрямованим на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_20 , останній помер на місці вчинення злочину. Смерть ОСОБА_20 настала від термічних опіків 11-111 ступеню 90 % поверхні тіла та верхніх дихальних шляхів, які призвели до опікового шоку, на що вказують обширні ділянки термічних опіків шкіри 11-111 ступеню в ділянках волосистої частини голови, обличчя, шиї, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (загальною площею приблизно 90 % поверхні тіла) та термічні опіки верхніх дихальних шляхів.

Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме «вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб».

Провина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в інкримінованих ним кримінальних правопорушеннях знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду на підставі сукупності доказів, які відповідають критеріям достатності, допустимості на належності.

Провина доводиться сукупністю доказів у вигляді документів, висновків експертиз, показань обвинувачених, свідків, оцінка яких наводиться ничже.

В протоколі огляду місця події від 18.06.2023, що проводився за адресою: АДРЕСА_3 , місце вбивства потерпілого ОСОБА_20 , зафіксовано під час спуску на земельному покритті у вигляді слідів горіння трав`яного настилу та речей у вигляді частин пожежного сміття.

На частині вилученого одягу під час проведення обшуку 18.06.2023 року за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , кофті, двох пар взуття, згодом під час проведення експертизи будуть виявлені сліди нафтопродукту та нафтової оливи (висновок експерта від 02.10.2023)

В протоколі огляду місця події від 18.06.2023, що проводився за адресою: с. Зелений яр Обухівського району за географічними координатами 49.7998533,30.8439010, місце відшукання трупа ОСОБА_10 , зафіксовано вилучення взуття(лівого), поміщеного до спеціального пакету №SUD3027936; взуття(правого), поміщеного до спеціального пакету №SUD3027933; пари шкарпеток, поміщених до спеціального пакету № KIV3122807; пляшки, поміщеної до спеціального пакету №SUD3027934; змиву з горловини пляшки, поміщеної до паперового конверту; зразку ґрунту з об`єкту № 4, поміщеного до спец. пакету № KIV3122805;грунту з під ложе трупа, поміщеного до спец пакету № KIV31228034;обгорілих фрагментів одягу трупа: рештків білизни(трусів), бавовняної, чорного кольору, фрагментів (шматок) правої колоші брюк із напівсинтетичного синього кольору, типу джинсового, поміщеного до спеціального пакету №KIV3122804. На частині вилучених речей, а саме парі шкарпеток виявлено сліди нафтової оливи.

В протоколі обшуку місця події від 18.06.2023, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксовано вилучення транспортного засобу марки Daewoo моделі Nexia з державними номерними знаками НОМЕР_1 , червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_22 , та перебуває у користуванні ОСОБА_14 .

В протоколі огляду місця події, від 18.06.2024, що проводився за адресою: АДРЕСА_4 , зафіксовано вилучення автомобіля марки «Ровер 75», який перебував у користуванні ОСОБА_23 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 за участю підозрюваної ОСОБА_11 , що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , містить інформацію про спосіб пересування ОСОБА_24 в автомобілі, місце підпалу потерпілого, яка співпадає із фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Протокол проведення слідчого експерименту від 18.06.2023 за участю свідка ОСОБА_16 , що проводився за адресою: АДРЕСА_1 містить інформацію, яка узгоджується із іншими доказами та із показаннями ОСОБА_16 , наданими нею в судовому засіданні в якості свідка. Так, під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 показала спосіб пересування ОСОБА_24 в багажнику автомобіля, місце скоєння злочину - вбивства, взаємне розташування учасників події в цей момент, механізм завдання смерті потерпілому, який узгоджується із фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Протокол проведення слідчого експерименту від 18.06.2023 за участю свідка ОСОБА_17 , що проводився за адресою: АДРЕСА_3 , містить інформацію, яка узгоджується із іншими доказами та із показаннями ОСОБА_17 , наданими ним в судовому засіданні в якості свідка. Так, під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 показав спосіб пересування ОСОБА_24 в багажнику автомобіля, місце скоєння вбивства, взаємне розташування учасників події, механізм завдання смерті потерпілому, місце приховування трупа ОСОБА_10 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 18.06.2023 за участю свідка ОСОБА_23 , що проводився за адресою: АДРЕСА_3 , містить інформацію, яка узгоджується із іншими доказами та із показаннями ОСОБА_23 , наданими ним в судовому засіданні в якості свідка.

Протокол проведення слідчого експерименту від 11.10.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_10 що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , частково відображає фактичні дані, викладені в обвинувальному акті. Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_10 підтвердив факт пересування ОСОБА_24 в багажнику автомобіля, переміщення його за адресою домоволодіння ОСОБА_25 та підпал останнього з необережності.

В протоколі огляду місця події від 18.06.2023 року відображена інформація про місце погребіння трупа ОСОБА_24 , положення та зовні ознаки трупа, виявленого на місці огляду. На вказане місце, саме як на місце приховування тіла ОСОБА_24 , вказав свідок ОСОБА_17 та підозрюваний ОСОБА_10 під час проведення слідчих експериментів із ними.

У висновку експерта № 77/52 від 11.07.2023 зазначено, що смерть ОСОБА_20 настала від термічних опіків 11-111 ступеню 90 % поверхні тіла та верхніх дихальних шляхів, які призвели до опікового шоку, на що вказують обширні ділянки термічних опіків шкіри 11-111 ступеню в ділянках волосистої частини голови, обличчя, шиї, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (загальною площею приблизно 90 % поверхні тіла); термічні опіки верхніх дихальних шляхів.

Інформація на виконання доручення слідчого від 28.08.2023 щодо опрацювання моніторингу документу, отриманого в порядку тимчасового доступу, до з`єднань абонентських номерів, підтверджує отримання телефонного дзвінка на телефон загиблого в момент, коли телефон вже перебував у володінні ОСОБА_26 .

Висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111/23/41897- КТ від 29.08.2023) за результатами обстеження телефону ОСОБА_27 встановив, що з телефону видалено всі дані, що в сукупності із іншими доказами вказують на намір останньої приховувати сліди злочину.

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів на час скоєння інкримінованих діянь і на теперішній час обвинувачені ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляли і не виявляють. На вказаний період часу і на теперішній не позбавлені здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними. Застосування будь-яких заходів медичного характеру не потребують.

Разом із цим суд прийняв рішення виключити із числа доказів обвинувачення речовий доказ, здобутий в ході огляду місця події, від 18.06.2023, що проводився за адресою: АДРЕСА_3 , а саме пластикову каністру з написом « ОСОБА_28 », яка поміщена до спеціального пакету №PSP3215635 з огляду на наступне. В ході експертизи на пластиковій каністрі не виявлені генетичні ознаки обвинувачених, органом досудового розслідування не проводилася слідча дія у вигляді впізнання предмету серед свідків чи обвинувачених, в зв`язку із чим із врахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_10 , який під час судового розгляду заперечив приналежність цього предмету йому, суд вважає, що цей доказ не може мати доказового значення в рамках цього кримінального провадження через його ненадійність, як джерела доказу.

Проте, це не ставить під сумнів факт облиття ОСОБА_24 саме бензином, а не водою, оскільки на це вказують висновки експертиз, в ході проведення яких на численних предметах, відшуканих на місці злочину, та на взутті потерпілого ОСОБА_24 , виявлені сліди нафтопродуктів.

Далі суд переходить до оцінки показань свідків, потерпілої та обвинувачених, як доказів в кримінальному провадженні.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 (водій автомобіля, на якому пересувалися обвинувачені із іншими), ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показали, що 16.06.2023 року близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_20 ліг в багажник автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 , після розмови на дорозі із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 .

Вказані свідки також підтвердили, що під час руху автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 , ОСОБА_20 почав із кимось розмовляти по телефону із багажнику, почувши це, за вказівкою ОСОБА_10 був зупинений автомобіль, із якого вийшов ОСОБА_10 , забрав у ОСОБА_29 телефон та повернувся назад в салон автомобіля.

Вказані свідки підтвердили, що автомобіль із ОСОБА_30 в багажнику прослідував до будинку за адресою: приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_24 завели на подвір`я.

Більш детально зупиняючись на показаннях свідків в цьому провадженні, суд акцентується на інформації, здобутої в результаті допиту свідків, яка має доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Так, показання неповнолітнього свідка ОСОБА_16 свідчать про попередню спланованість протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відносно ОСОБА_20 . Зокрема, свідок ОСОБА_16 показала, що автомобіль Део Нексія, НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_14 «підрізав» за вказівкою ОСОБА_10 на дорозі автомобіль, в якому в якості пасажира знаходився ОСОБА_14 . Із їхнього автомобіля одразу вийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_31 , до яких із білого автомоблія вийшов тільки ОСОБА_20 , і вони мали розмову на підвищених тонах протягом 5 хв., після чого ОСОБА_20 ліг до багажника транспортного засобу Део Нексія, НОМЕР_1 . Також вказаний свідок підтвердила, що в салоні автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 під час перебування ОСОБА_24 в багажнику, вона, будучи там в якості пасажира, чула розмову між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про необхідінсть розвести бензин водою. Вказаний свідок також показала, що на території будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою місця проживання ОСОБА_25 , куди вони приїхали із ОСОБА_30 в багажнику, ОСОБА_11 та ОСОБА_31 завели ОСОБА_29 в дім. Там, ОСОБА_11 та ОСОБА_31 зв`язали ОСОБА_29 руки мотузкою попереду. В такому вигляді із зв`язаними руками ОСОБА_20 у супроводі її, ОСОБА_11 , ОСОБА_25 і ОСОБА_32 , який йшов позаду із каністрою в руках, прослідували в бік городу.

Неповнолітній свідок ОСОБА_15 також показала, що 16.06.2023 року була в якості пасажирки автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 . Із її показань також вбачається, що водій ОСОБА_33 «підрізав» зелені жигулі на вимогу ОСОБА_10 який хотів поговорити із ОСОБА_21 . Показання цього свідка не містять розбіжностей із показами свідка ОСОБА_16 . Однак, суд звертає на деякі деталі, які були зазначені цим свідоком, і які, на думку суду, мають вагоме значення. Так, свідок помітила, що ОСОБА_20 розмовляв із ОСОБА_21 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 через привідкрите вікно автомобіля і вийшов лише після вимог вказаних осіб «поговорити». При цьому ОСОБА_20 не відразу виконав їхню вказівку, а витримавши якийсь час. Надана свідком інформація в сукупності із іншими доказами свідчить, що ОСОБА_20 намагався уникнути спілкування із обвинуваченими та свідком ОСОБА_36 . Свідок ОСОБА_15 також зазначила, що ОСОБА_11 безпосередньо зверталася до ОСОБА_24 із вказівкою «виходь». А також саме за ініціативою ОСОБА_11 , яка почула телефонні розмови ОСОБА_29 із багажника, ОСОБА_37 попросив зупинити автомобіль, щоб забрати мобільний телефон у ОСОБА_29 . Протягом руху автомобіля Маліновські та ОСОБА_31 обговорювали, що робити із ОСОБА_29 , мова йшла про якісь дії в лісосмузі, але на пропозицію ОСОБА_25 вирішили їхати до нього додому. Суд звертає увагу на активну участь ОСОБА_11 в описаних свідком подіях, враховуючи, що обвинувачена під час своїх показань в суді намагалася створити враження своєї достатньо абстрагованої та відчуженої ролі в цих подіях і переконати суд в повній необізнаності намірів ОСОБА_32 та ОСОБА_25 щодо ОСОБА_10 . Із показань цього свідка також вбачається, що під час зупинки автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 на території домоволодіння матері ОСОБА_11 , хтось із обвинувачених попросив жінку «дати вили, щоб копати», інструмент поклали в салон. Під час цієї зупинки ОСОБА_18 мали якусь суперечку із ОСОБА_30 , який залишався в багажнику, і вимагали, щоб він щось розказав. Свідок також зазначила, що ОСОБА_20 постійно відкривав двері багажника із середини, на її думку це виглядало, як спроба зрозуміти, куди його везуть. Коли вони під`їхали до будинку ОСОБА_25 і ОСОБА_20 виліз із багажника, ОСОБА_11 попередила його, щоб він не думав тікати. З цього моменту свідок ОСОБА_15 та її хлопець водій Део Нексія, НОМЕР_1 ОСОБА_14 розсталися із обвинуваченими, поїхавши з місця події.

Свідок ОСОБА_19 , під керуванням якого знаходився автомобіль ВАЗ 2106, в якому в якості пасажирів рухалися ОСОБА_20 та його рідний брат ОСОБА_38 , 16.06.2023 року в денний час, також підтвердив, що зупинився на АДРЕСА_2 через те, що Део Нексія, НОМЕР_1 «підрізала» його ТЗ.

Суд, спростовуючи версію обвинувачених про відсутність умислу на позбавленні волі та вбиства, акцентує увагу, що із показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_39 вбачається, що обвинуваченими 16.06.2023 року приблизно о 18 год. 30 хв. були вжиті конкретні дії для «підрізання» автомобіля, в салоні якого знаходився ОСОБА_20 , що розцінюється судом, як створення обвинуваченими умов задля отримання фізичного доступу до особи ОСОБА_10 . Окрім цього, показовим є те, що вказівку ОСОБА_40 лягати до багажника обвинувачені надали після того, як автомобіль ВАЗ 2106 під керуванням дядька ОСОБА_10 . ОСОБА_19 поїхав з місця зупинки «підрізання». Тобто, вже в той момент обвиунувачені стали докладати зусиль для створення сприятливих умов для вчинення злочину проти життя та свободи в майбутньому.

Безпосередній водій Део Нексія, НОМЕР_1 , ОСОБА_14 , допитаний як свідок в судовому засіданні показав, що «підрізав» автомобіль із ОСОБА_30 на прохання ОСОБА_41 . Показання свідка не мають розбіжностей із показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , проте не містять особливих деталей. Він підтвердив, що відкрив багажник, щоб туди ліг ОСОБА_20 на прохання когось із подружжя ОСОБА_18 , які пояснили свої дії наміром поговорити із ОСОБА_29 . Цей свідок також зазначив, що ОСОБА_20 в багажник вже після того, як автомобіль ВАЗ поїхав. Свідок ОСОБА_14 надав аналогічні покази зі свідком ОСОБА_15 в частині «вил в салоні», відібрання телефону у ОСОБА_24 , який перебував в багажнику, ОСОБА_10 під час руху транспортного засобу та підтвердив чисельні спроби відкриття дверей багажнику зсередини ОСОБА_30 протягом руху автомобіля.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_42 також показали, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_31 самі підійшли до автомобіля зі сторони, де сидів ОСОБА_20 , відчинили двері та звернулися із пропозицією «поговорити». Важливим в показах цих свідків є й те, що ОСОБА_20 звернувся до ОСОБА_19 та ОСОБА_43 і попросив його забрати після цієї розмови на зворотній дорозі. Тобто, покази свідчать, що на момент ініціювання цієї розмови обвинуваченими у ОСОБА_24 не було наміру переміститися до автомобіля обвинувачених.

Окрім іншого, про відсутність добровільності в рішенні ОСОБА_24 їхати в багажнику автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 , суд прийшов на підставі оцінки показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_10 . Так, із показань вказаних свідків вбачається, на мобільний телефон рідного брата ОСОБА_24 - ОСОБА_39 десь через хв. 10 -15 після того, як вони залишили ОСОБА_24 із обвинуваченими, надійшов дзвінок від ОСОБА_29 , під час якого він сказав, що його вкинули в багажник та везуть в невідомому напрямку, і повторив це для ОСОБА_19 при передачі йому слухавки ОСОБА_44 . Повернувшись через 30 хв. в те саме місце, свідки нікого не виявили, телефон ОСОБА_29 не відповідав. Ці свідки також зазначили, що телефонували на мобільні номери ОСОБА_11 та ОСОБА_10 протягом дня, ніхто не відповідав, десь, близько 21-22 год. на дзвінок ОСОБА_43 відповідала ОСОБА_11 і сказала, що вони давно висадили ОСОБА_29 і він пішов до якогось знайомого ОСОБА_45 .

Обвинувачений ОСОБА_37 не зміг пояснити суду, як його дії у вигляді відібрання мобільного телефону у ОСОБА_24 під час руху в багажнику узгоджуються із його виключним наміром підвезти ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_31 показав суду, що ОСОБА_20 перевозився в багажнику за його добровільною згодою, в зв`язку із тим, що через брудний одяг відмовився сідати до салону автомобіля. Після того, як ОСОБА_29 ліг до багажника, між ОСОБА_11 та ОСОБА_46 мала місце розмова про необхідність залякати ОСОБА_24 , розглядався варіант про облиття останнього водою із каністри із імітуванням облиття бензином. В якийсь момент, почувши розмови ОСОБА_29 в багажинку по мобільному телефону, ОСОБА_47 попросив зупинитися та забрав слухавку у ОСОБА_10 . Також ОСОБА_48 зателефонувала своїй матері із салону автомобіля і попросила приготувати інструмент, щоб ОСОБА_29 вирив собі могилу. ОСОБА_47 вийшов трохи раніше біля свого будинку та обіцяв наздогнати їх. Свідок підтвердив, що ОСОБА_24 привезли за адресою місця його проживання АДРЕСА_1 , де залишилися він, ОСОБА_11 , ОСОБА_37 , та ОСОБА_16 . Зі слів цього свідка він із ОСОБА_11 зв`язали руки та ноги ОСОБА_29 мотузкою задля залякування. Після того як прийшов ОСОБА_10 до подвір`я із каністрою вони всі прослідували на город. По дорозі ОСОБА_47 тримав у руках каністру, за якою заходив до себе додому, і повідомив йому, що не встиг розмішати бензин із водою. За вказівкою ОСОБА_27 на городі посеред бур`яну ОСОБА_29 присів навпочіпки і між ними розпочалася сварка. Коли ОСОБА_37 передавав каністру із бензином ОСОБА_49 він попередив її, що там бензин. ОСОБА_48 облила ОСОБА_29 речовиною із каністри, потім дістала запальничку і тримаючи її в руках вимагала від ОСОБА_29 якогось зізнання, останній намагався заперечувати її обвинувачення. ОСОБА_29 сказав, що в нього печуть очі. ОСОБА_31 та ОСОБА_37 стояли від ОСОБА_11 та ОСОБА_20 на відстані приблизно 5-7 метрів, ОСОБА_16 ще вище. Коли ОСОБА_10 побачив, що ОСОБА_11 почала чиркати запальничкою, він двічі сказав «дура, не здумай підпалити». І в цей же час ОСОБА_29 запалав. Він побіг наверх за водою, але повернувшись констатував смерть ОСОБА_29 . Вночі він із ОСОБА_46 та ОСОБА_50 , який надав автомобіль та був водієм газелі, відвезли тіло ОСОБА_29 в поле із наміром закопати його. ОСОБА_51 відмовився закопувати тіло та поїхав з місця. Він та ОСОБА_37 закопали тіло ОСОБА_29 на місцевості біля курнику.

Порівнюючи показання свідка ОСОБА_25 із показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_16 , яка також була на місці вчинення вбивства, суд звертає увагу на відсутність розбіжностей в наданій інформації. Так, свідок ОСОБА_16 зазначила, що після того, як ОСОБА_29 зв`язали мотузкою ОСОБА_11 та ОСОБА_31 в приміщенні будинку, належного останньому, на подвір`я зайшов ОСОБА_52 із каністрою в руках. Всі вирушили в бік городу. ОСОБА_11 йшла поруч із ОСОБА_30 першими. Свідок ОСОБА_16 також підтвердила, що між ОСОБА_29 та ОСОБА_11 мала місце якась розмова, потім ОСОБА_37 передав каністру в руки ОСОБА_11 , остання відкрила її та вилила зміст на ОСОБА_29 , який сидів в цей час навпочіпки. Повітрям рознісся запах бензину. В якийсь момент ОСОБА_47 сказав ОСОБА_11 «не вздумай підпалити», але при цьому стояв на відстані близько 3-5 метрів, не рухався. Далі ОСОБА_11 чиркнула двічі запальничкою без будь-яких наслідків, а після третього чірку відбулося загоряння ОСОБА_29 . ОСОБА_29 перед спалахом сидів спиною до всіх із зав`язаними руками. ОСОБА_47 кинувся тушити ОСОБА_24 , а вона із ОСОБА_34 тушили траву. ОСОБА_31 прибігши із водою, повідомив про смерть ОСОБА_29 . Зі слів цього свідка ОСОБА_31 пропонував викликати швидку та поліцію. Вказана подія сталася 16.06.2023 року приблизно о 19 год.

Самі обвинувачені також не заперечували вказані фактичні обставини щодо перевезення ОСОБА_24 в багажнику автомобіля ОСОБА_53 , НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вул. Південної в м. Кагарлик до будинку за адресою: АДРЕСА_1 в денний час. Проте, обвинувачені заперечували про насильницький або буд-який примусовий характер їхніх дій, вважаючи, що ОСОБА_20 добровільно без будь-якого фізичного чи психологічного примусу розмістився в багажнику автомобіля.

Перед тим, як узагальнити висновки суду за оцінкою показів свідків, потерпілої та обвинувачених, суд викладає позицію обвинувачених щодо пред`явленого обвинувачення, озвучену ними в судовому засіданні.

Так обвинувачені, не заперечуючи фактичні дані, викладені в обвинувальному акті, та повідомлені свідками щодо дати, місця зустрічі із ОСОБА_30 та перевезення його в багажнику автомобіля Део Нексія, НОМЕР_1 , заперечили будь-який примус з їхнього боку, стверджуючи, що рішення ОСОБА_29 переміщатися із ними в багажнику автомобіля носило абсолютно добровільний характер. ОСОБА_11 наполягала, що вона лише випадково чула уривки розмови мід ОСОБА_21 та ОСОБА_35 про необхідність провести виховний процес із ОСОБА_29 . Ініціативу відвезти ОСОБА_29 до адреси проживання ОСОБА_31 та там з ним поговрити висловив саме ОСОБА_31 , ОСОБА_10 мав намір висадити його посеред поля, щоб він в якості покарання тривалий час йшов додому. При цьому зі слів як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 саме ОСОБА_31 запропонував вбити ОСОБА_29 , обливши бензином та підпаливши, але вони наполягали лише зімітувати цей процес. ОСОБА_10 запевняв суд, що вдома він взяв невеличку каністру із рідиною, добросовісно розраховуючи, що там звичайна вода, з наміром лише залякати ОСОБА_29 . В приміщенні будинку ОСОБА_31 , зі слів ОСОБА_27 , наказав взяти із собою на город запальничку підкурити. Руки мотузкою зі слів ОСОБА_11 зв`язував саме ОСОБА_54 . Далі, за їхнім планом залякування вони обливали ОСОБА_29 водою, імітуючи облиття бензином, цим повинен був закінчитися процес виховання. При цьому ОСОБА_11 стверджувала, що навіть, рухаючись вниз до городу, вона не розуміла, з якою метою вони туди йдуть. Зі слів ОСОБА_11 їй так кортило закінчити і з цим процесом залякування ОСОБА_29 , що вона взяла ОСОБА_55 і облила ОСОБА_29 саме водою, будучи запевненою про це ОСОБА_35 , запах бензину не чула через хронічний гайморіт. ОСОБА_37 , в свою чергу, почув запах бензину, і зрозумів, що там не вода, почув, як ОСОБА_11 чиркає запальничкою і став йти в бік ОСОБА_11 , щоб відштовхунти її. В цей же час ОСОБА_37 дістав цигарку, щоб підпалити, витягнув сірники і запалив, коли ОСОБА_11 стала чиркати запальничкою він кинувся до неї, щоб попередити загоряння, та в цей же час в нього випав сірник, від якого і розпочався спалах трави, який перекинувся на ОСОБА_29 . ОСОБА_11 , в свою чергу, зазначала, що дістала із карману запальничку виключно із ціллю, щоб запалити цигарку ОСОБА_10 , який хотів підкурити. В той же момент, коли вона чиркнула запальничкою, до неї підбіг ОСОБА_10 і в цей час відбулося загоряння. Обвинувачені заперечували відсутність згоди ОСОБА_24 пересуватися багажником, свої дії, які призвели до смерті ОСОБА_29 оцінють виключно, як необережні, які не охоплювалися їхнім умислом причинити смерть ОСОБА_40 , а лише профілактувати його непорядну поведінку. Загоряння відбулося внаслідок збігу випадкових обставин, які перебували поза зоною їхнього контролю. Під час показазів обвинувачених вони визнавали, що мали ряд претензій до ОСОБА_24 з приводу неповернутого боргу в розмірі 2000 грн., його аморальної поведінки, і мали намір профілактувати його непорядний спосіб життя, використавши елементи залякування без завдання фізичної шкоди.

Оцінюючи показання свідків, суд звернув увагу, що всі вони на початку своїх пояснень показали, що ОСОБА_20 добровільно перемістися в багажник автомобіля і пересувався в такому положенні, до нього не було застосовано фізичного примусу, ні явного психологічного.

Проте, на підставі сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку про відсутність добровільності згоди ОСОБА_24 пересуватися в багажнику транспортного засобу в супроводі обвинувачених з огляду на наступне.

З приводу цього слід зазначити, що сутність незаконного позбавлення волі полягає в протиправному утримуванні особи, яке, своєю чергою, виражається у створенні штучних перешкод (зв`язування, приковування ланцюгом, зачинення дверей тощо), що не дозволяють потерпілій особі вільно пересуватися у просторі та вибирати місце свого проживання.

Так, з показань свідків вбачається, що ОСОБА_20 не вийшов одразу із автомобіля ВАЗ 2106 до обвинувачених, розмовляв із ними через напіввідкрите вікно, після їхньої вказівки виходити, ще якийсь час залишався в салоні автомобіля (свідок ОСОБА_56 ); попросив ОСОБА_19 свого дядька та брата ОСОБА_39 забрати його на зворотній дорозі; опинився в багажнику після того, як його дядько та брат поїхали з місця зупинки їхнього автомобіля, зателефонував із багажника дядькові та братові повідомити, що його везуть в багажнику в невідомому напрямку (свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_42 ); намагався постійно відкрити із середини багажник протягом руху транспортного засобу (свідки ОСОБА_57 ,. ОСОБА_16 , ОСОБА_56 ).

Окрім цього, суд, відповідаючи на питання про добровільність згоди ОСОБА_24 , бере до уваги покази рідного брата ОСОБА_29 ОСОБА_39 та його матері потерпілої ОСОБА_12 , які характеризували ОСОБА_29 , як спокійну, не конфлікту людину, яка не мала достатнього протесного потенціалу чинити опір. До того ж слід взяти до уваги, що ОСОБА_20 міг усвідомлювати провину перед подружжям ОСОБА_18 через несвоєчасне повернення боргу, в зв`язку із чим вважав відношення, яке принижує його честь та гідність, таким, на яке він заслуговував у конкретній ситуації.

Цінними при оцінці вказаної ситуації суд вважає покази свідка ОСОБА_14 , водія ДЕО Нексія, який показав, що переміщаючи ОСОБА_24 в багажнику свого автомобіля не почувався вільно в своїх діях, відчував дискомфорт та тиск з боку подружжя ОСОБА_18 , не відчував сили припинити цю ситуацію, відмовившись від ролі водія, незважаючи на те, що, розумів «ненормальність» того, що відбувалося. На його думку ОСОБА_20 міг почуватися так само, як і він, і це могло завадити ОСОБА_29 залишити багажник, навіть, враховуючи відсутність явних перешкод.

Окрім цього, слід враховувати, що ОСОБА_20 весь час перебував в багажнику в присутності обвинувачених, переміщення відбувалося по місцям, де були відсутні інші люди, які б могли, за інших обставин, звернути увагу на протиправність цієї ситуації та відреагувати на виявлені порушення.

Під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , останній також зазначає, що на його думку у ОСОБА_24 не було шансів втекти від них, коли останній вибрався із багажнику автомобіля біля будинку свідка ОСОБА_25 , оскільки його б наздогнали. Й незважаючи, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 вже не повторював таке формулювання, суд вважає, що інформація здобута під час слідчого експерименту із врахуванням його часової «близькості» до події злочину і відсутності на той момент у підозрюваного ОСОБА_10 процесуальної можливості узгодити свої показання із іншими здобутими доказами обвинувачення, носить достовірний характер.

Таким чином, на думку суду, обвинувачені, використовуючи ряд чинників, власний «негативний» авторитет, психологічний тиск, залякування, почуття провини ОСОБА_29 , безлюдність місця та відсутність безсторонніх очевидців, позбавили волі ОСОБА_24 та взяли його під свій контроль. Дії ОСОБА_32 , які звелися до відібрання у ОСОБА_29 мобільного телефону під час спроби зателефонувати комусь, не залишають у суду сумнівів у протиправності дій обвинувачених та наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Кваліфікуюча ознака ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді «попередньої змови групою осіб» доводяться показами свідків, які підтверджують, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діяли узгоджено, активно, зацікавлено, постійно перебували на близькій відстані один від одного, мали розмови між собою про варіативність поводження із ОСОБА_29 .

Оцінюючи показання всіх вищевказаних свідків, суд вважає, що показання обвинувачених під час судового розгляду викривлені та спрямовані на пом`якшення покарання шляхом перекваліфікації їхній дій зі ст. 115 КК України на злочин із необережної формою вини.

Так, свідок ОСОБА_31 повідомив, що ОСОБА_10 приніс каністру в його подвір`я і дорогою до городу, сказав, що не встиг змінити бензин на воду. Окрім цього, свідок ОСОБА_16 та ОСОБА_31 сказали, що ОСОБА_10 крикнув ОСОБА_11 «дивись, не підпали». Тобто, ці покази спростовують показання ОСОБА_10 , відповідно до яких він стверджував, що був певен, що взяв каністру із водою, яка не могла зашкодити ОСОБА_29 , але повинна була його налякати. Показання ОСОБА_11 про те, що вона не була обізнаною про плани ОСОБА_32 та ОСОБА_31 про долю ОСОБА_29 спростовуються показами свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , які показали, що обвинувачена зав`язувала руки мотузкою ОСОБА_29 , вела його вниз до городу в безлюдне місце, саме вона облила його бензином із каністри, мала із ним суперечку, наказала йому сідати навпочіпки спиною до всіх, не відреагувала на його скарги про печіння в очах після залиття бензином, хоча повинна була б звернути на це увагу, як на симптом не характерний для контакту очей із водою, і в кінці дістала запальничку, якою 3 рази чиркнула до того, як спалахнув ОСОБА_29 . Показання ОСОБА_11 в частині використання нею запальнички виключно для наміру підпалити цигарку ОСОБА_10 також спростовуються показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_31 , які показали, що ОСОБА_10 перебував від ОСОБА_11 на достатній відстані від 3 до 7 метрів і не звертався до неї із проханням підкурити, а навпаки крикнув «не смій підпалити». При цьому, свідок ОСОБА_16 заперечила, що ОСОБА_10 намагався завадити ОСОБА_49 здійснити підпал ОСОБА_29 якимось активними діями, промовляючи ці слова «дивись, не підпали», він стояв на місці і спостерігав.

Отже, версія обвинувачених спростована показами свідків очевидців. І, якщо, свідок ОСОБА_31 , на думку обвинувачених, вдався до наклепу на них, щоб уникнути власної відповідальності, то підстав не довіряти показам свідка ОСОБА_16 , які співпадають із показаннями свідка ОСОБА_25 , судом не знайдено.

Кваліфікуюча ознака п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді «попередньої змови групою осіб» доводяться показами свідків, які підтверджують, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діяли узгоджено, активно, зацікавлено, постійно перебували на близькій відстані один від одного, мали розмови між собою про варіативність поводження із ОСОБА_29 та чіткий розподіл ролей, який призвів до загибелі ОСОБА_29 .

Кваліфікуюча ознака п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді «особливої жорстокості» доводиться тим, що ОСОБА_20 зазнав особливих страждань та відчував нестерпний біль, що відображено у висновку медичної експертизи. Про спрямування умислу обвинувачених саме на умисне вбивство потерпілого з особливою жорстокістю свідчить, зокрема спосіб вчинення злочину умисний підпал потерпілого, засіб його вчинення (бензин), взаємовідносини між обвинуваченими та потерпілим, які звелися до нав`язливої ідеї провчити, перевиховувати ОСОБА_10 ,. «зробити з нього людину».

Щодо позиції сторони захисту про наявність в діях обвинувачених необережної форми провини, суд вважає за необхідне зазначити.

Послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_11 , яка описана вище в показах свідків виключає будь-які сумніви у суду у відсутності в неї умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_10 .

Щодо умислу у обвинуваченого ОСОБА_10 , спрямованого на завдання смерті ОСОБА_40 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 24 КК України, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Таким чином, дії ОСОБА_10 свідчить про наявність в нього непрямого умислу, тобто обвинувачений не міг не усвідомлювати небезпечний характер своїх дій, який розпочався, як позбавлення волі ОСОБА_24 , потім транслювався в підготовку до вбивства, підшукування засобів вчинення у вигляді каністри із бензином. Також обвинувачений повинен був усвідомлювати, що після облиття будь-якої людини бензином, її тіло при будь-якому контакті із вогнем гарантовано спалахне. Проте, спостерігаючи за діями своєї дружини ОСОБА_11 у виді чиркання запальничкою майже впритул біля облитого бензином ОСОБА_24 , він, не сходячи із місця, не намагаючись завадити їй активними діями, тільки проказав «дивись, не підпали». Зі слів обвинуваченої ОСОБА_11 вона не чула ці слова. Тобто, суд доходить висновку, що якщо ОСОБА_10 , якщо і не бажав наслідків у вигляді смерті ОСОБА_29 , але його пасивна поведінка свідчила, що він свідомо припускав їх настання. Підсумовуючи, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_10 непрямого умислу щодо вбивства ОСОБА_24 , який, в свою чергу є різновидом умислу, не пов`язаного із необережністю.

Сам факт тушіння вогню на потерпіл ому не спростовує висновків про умисність дій обвинувачених на заподіяння смерті ОСОБА_40 , вчиненому з особливою жорстокістю, а тому не може бути підставою для перекваліфікації їхніх дій. (до вказаного висновку прийшов Верховний Суд у справі від 24.03.2021 року № 703/1992/17 із схожими обставинами).

Щодо аргументів сторони захисту про відсутність в рамках кримінального провадження доказів, які б засвідчили ідентифікацію тіла особи чоловічої статті, знайдену під час огляду місця події, як ОСОБА_24 , суд вважає їх неспроможними. Так, ні у обвинувачених, які доводилися потерпілому родичами, ні в свідків, які були добре обізнані із особою ОСОБА_24 , і деякі із них ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , були очевидцями вбивства і особами, які приймали участь в приховуванні тіла ОСОБА_29 одразу після вбивства, ні в потерпілої матері ОСОБА_24 , яка приймала участь в його похованні, не виникли жодні сумніви, що тіло загиблого чоловіка належить ОСОБА_58 даному випадку, проведення тих чи інших слідчих дій є дискрецією слідчого, і в разі, якщо він вважає, що той чи інший факт доводиться сукупністю певних доказів, він не зобов`язаний проводити всі теоретично можливі слідчі дії. В суду також на підставі досліджений доказів не виникло сумнівів в особі потерпілого ОСОБА_10 .

Тим більше, відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України, ідентифікація тіла померлого шляхом проведення генетичних експертиз не відноситься до питань, які вимагають обов`язкового проведення експертизи.

Щодо аргументів про не дослідження судом речового доказу у вигляді каністри, яка була відшукана під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в кущах. Суд вважає використання вказаного аргументу проявом зловживань з боку сторони захисту. Так, під час з`ясування судом про наміри сторін доповнити судовий розгляд, сторона захисту не проявила будь-якої ініціативи дослідити речові докази, проте в судових дебатах, проведених в рамках цього ж судового засідання, сторона захисту повідомила про порушення судом порядку дослідження доказів, зокрема не дослідження судом каністри, як речового доказу.

При цьому стороною захисту не наведено будь-яких аргументів, які б свідчили про позбавлення їх можливості ефективно довести свою позицію перед судом через не дослідження речового доказу.

Враховуючи, що суд за своєї ініціативою виключив вказаний предмет як речовий доказ із мотивів, викладених вище у вироку, не дослідження речового доказу під час судового засідання не вплинуло на висновки суду в цілому.

Сукупність наведених доказів, що були безпосередньо досліджені судом, є достатньою стосовно доведеності винуватості обвинувачених в інкримінованих ним кримінальних правопорушеннях. Ці докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо належності, допустимості, достовірності. Виключення судом із переліку доказів, представлених обвинуваченням, речового доказу не вплинуло на загальні висновки суду в рамках цього кримінального провадження.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступіні тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один із яких вчинено проти життя людини, яка є найвищеню цінністю в суспільстві, захист якої гарантований державою на високому рівні, множинність кримінальних правопорушень, розподіл ролей, особи винних та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачені раніше не судимі, будучи подружжям, мають спільну малоліню дитину, обвинувачений ОСОБА_10 позитивно характеризується за місцем роботи, обидва мають постійне міце проживання, не перебувають на обліку у лікарів нарколога та психіатра. В цілому образ життя обинувачених свідчить про їхню соціальну інтегрованість.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обинуваченим, судом не встановлено.

Незважаючи на заявлення обвинуваченими про визнання своєї провини, суд вважає, що вказане визнання використовується останніми виключно задля пом`якшення покарання. Так, в своїх показах, що стосуються обвинувачення, пред`явленого за ч. 2 ст. 146 КК України, ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_10 не вбачали будь-яких проявів психологічного насильства з їхнього боку відносно потерпілого, наполягаючи протягом всього судового рохгляду на добровільному рішенні ОСОБА_24 пересуватися в багажнику автомобіля, віддати їм у розпорядження свій мобільний телефон, перебувати в подальшому із зав`язаними руками. На переконання обвинувачених не було підстав, які б заважали ОСОБА_40 залишити їхню компанію в день скоєння його вбивства в разі його незгоди із їхніми діями.

Щодо інкримінованого обвинувачення за п. 4, п.12, ч. 2 ст. 115 КК України аналогічно при визнанні провини, показання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 звелися для виправдування своїх дій якимось випадковим збігом обставин, при цьому вони не змогли аргументовано пояснити узгодженість своїх дій, розподіл ролей, підготовку знарядь вчинення злочину. Намагання останніх виправдатися наміром створити перед ОСОБА_30 «штучне судилище за аморальний образ його життя», яке закінчилося його вбивством поза їхньої волі, не переконує суд у щирому каятті останніх.

Верховний Суд в своїй постанові від 27 квітня 2021 року в справі № 520/16394/16-к, констатував «факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.»

Суд призначає покарання обвинуваченим за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі зазначених вище обставин.

Суд із врахуванням конкретних обставин справи не вважає за доцільне змінювати раніше обраний обвиунваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної чинності.

Щодо цивільного позову.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Водночас згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди. При цьому законодавець встановлює лише загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні цього питання: залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку слід стягнути із обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_12 , суд враховує, що останній з вини обвинувачених завдано моральних страждань через непоправну втрату близької людини сина у віці 25 років, усвідомлення, що її син був вбитий із особливою жорстокістю і перед смертю зазнав приниження та несумісного із життям фізичного болю, призвели до гострого стресу, порушення нормального укладу життя потерпілої. Проте, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд вважає за доцільне зменшити розмір моральної шкоди до 1 500 000 грн.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, яка передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним та документально підтверджені процесуальні витрати, з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_12 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 36 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На підставі зазначеного суд не вбачає процесуальних порушень у діях представника потерпілої ОСОБА_59 , яка в судових дебатах подала докази понесених судових витрат, оскільки ЦПК України, який є застосовним відповідно до ст. 128 КПК України, передбачає подання доказів судових витрат до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України відповідно до запропонованого прокурором порядку.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, підлягають стягненню на користь держави із обвинувачених в рівних частинах, проте із врахуванням можливості наданої судом ст. 119 КПК України, суд, беручи до уваги матеріальний стан обвинувачених, наявність на утриманні малолітньої дитини, зменшує їхній розмір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 146 КК України та 14 років позбавлення волі за п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_11 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 залишити до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття призначеного ОСОБА_11 покарання у вигляді 14 років позбавлення волі обраховувати із дня набрання вироком законної чинності, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи із 18 червня 2023 року і до дня набрання вироком законної чинності, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 146 КК України та 13 років позбавлення волі за п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття призначеного ОСОБА_10 покарання у вигляді 13 років позбавлення волі обраховувати із дня набрання вироком законної чинності, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи із 06 вересня 2023 року і до дня набрання вироком законної чинності, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: - футболку зеленого кольору, яка поміщена до спеціального пакету № 7144210;- пожежне сміття з початку трав`яного настилу з слідами обгоріння, яке поміщено до спеціально пакету «Національна поліція України Слідче управління» № PSP1212798;пожежне сміття з середини трав`яного настилу з слідами обгоріння, яке поміщено до спеціально пакету «Національна поліція України Слідче управління» № PSP1212797; пожежне сміття з кінця трав`яного настилу з слідами обгоріння, яке поміщено до спеціально пакету «Національна поліція України Слідче управління» № PSP1212798;чотири об`єкти із слідами плавлення та горіння, які за зовнішніми ознаками схожі на текстильні вироби, які поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління» № 1; три об`єкти із слідами горіння, коричневого кольору, зовні схожі на текстильні вироби, які поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління» № 2; фрагмент текстильного виробу синього кольору, із слідами горіння, джинсового виробу з наявною застібкою- змійкою в застебнутому положенні, наявною петлею під ремінь, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління» № 3; фрагмент текстильного виробу, чорного кольору, з маркуваннями червоного, зеленого та білого кольору, з наявними слідами обгоріння, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління» № 4; гумовий шльопанець, чорного кольору, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління» № 5; дві білі стрічки з полімерного матеріалу, які поміщено до паперового конверту «Національна поліція України Слідче управління» № 6; взуття(лівий), поміщене до спеціального пакету №SUD3027936; взуття(правий), поміщене до спеціального пакету №SUD3027933; пару шкарпеток, поміщену до спеціального пакету № KIV3122807; пляшку, поміщену до спеціального пакету №SUD3027934; змив з горловини пляшки, поміщеного до паперового конверту; зразок ґрунту з об`єкту № 4, поміщеного до спец пакету № KIV3122805; грунт з під ложе трупа, поміщеного до спец пакету № KIV31228034; обгорілі фрагменти одягу трупа: рештки білизни(трусів), бавовняної, чорного кольору, фрагмент (шматок) правої колоші брюк із напівсинтетичного синього кольору, типу джинсового, поміщеного до спеціального пакету №KIV3122804; - спортивну кофта чорно-сірого кольору зі слідами обвуглення, яку запаковано до картонної коробки, опечатаної биркою; чоловічі шорти сірого кольору з механічними пошкодженнями та слідами обвуглення, які запаковано до картонної коробки, опечатаної биркою; каністру об`ємом 5 л та полімерну пляшку об`ємом 0,62 л з вмістом рідини, схожої на паливно-мастильні матеріали, які запаковано до спеціального пакету Національної поліції України № PSP4192278; каністру об`ємом 20 л білого кольору з вмістом рідини, схожої на паливно-мастильні речовини, яка запакована до спеціального пакету Національної поліції України № PSP4192280; каністру об`ємом 5 л та полімерну ємність об`ємом 5 л з вмістом рідини, схожої на паливно-мастильні речовини, які запаковано до спеціального пакету Національної поліції України № PSP4192281; 6 запальничок, які запаковано до паперового пакету, опечатаного спеціальною липкою стрічкою; запальничку, яку запаковано до паперового пакету, опечатаного спеціальною липкою стрічкою; футболку сірого кольору, яка запакована до паперового пакету, опечатаного спеціальною липкою стрічкою; 2 джинсових жіночих шортів, які запаковано до 2 окремих паперових пакетів, опечатаних спеціальними липкими стрічками; резинові капці чорного кольору, які запаковано до паперового пакету, опечатаного спеціальною липкою стрічкою; гумові капці блакитного кольору, які запаковано до паперового пакету, опечатаного спеціальною липкою стрічкою; каністра об`ємом 5 л білого кольору, полімерну пляшку об`ємом 1,5 л та полімерну ємність об`ємом 6 л з запахом бензину, які запаковано до картонної коробки, опечатаної биркою; пластикову каністру з написом «Аляска», яка поміщена до спеціального пакету № PSP3215635-; синтетичний мішок, який поміщена до спеціального пакету № PSP 4083197; три фрагменти волосся, які поміщено до паперового конверту; змив з правої задньої ручки салону автомобіля марки Део Нексія, який поміщено до паперового конверту; змив з середини багажного відділу автомобіля марки Део Нексія, який поміщено до паперового конверту; фрагмент тканини з слідами горіння, який поміщено до паперового конверту; лопату з дерев`яною рукояткою, спорядженою биркою знищити;

- транспортний засіб марки Daewoo моделі Nexia з державними номерними знаками НОМЕР_1 , червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 - повернути власнику;

- автомобіль марки «Ровер 75» конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон марки ZTE 8030 повернути власнику;

- мобільний телефон марки Samsung, вилучений в ході затримання ОСОБА_11 , повернути власнику.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вартість проведення експертиз на користь держави по 12 500 грн. з кожного.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 1 500 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 36 000 грн., а всього 1 536 000 грн.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору протягом дня.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3