1-кп/205/689/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

09 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001236 від 22.09.2023 стосовно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянки України, має повну загальну середню освіту, не заміжня, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , раніше не судима.,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченої виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати альтеративний запобіжний захід або зменшити розмір застави, оскільки, на переконання сторони захисту, прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а також не доведено тієї обставини, що інший, більш м`який запобіжний захід.

Суд, вислухавши клопотання прокурора та думку сторони захисту з цього приводу, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачена ОСОБА_6 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім цього, судом враховано також й ту обставину, що у разі зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу, з урахуванням введення в Україні воєнного стану, остання може перетнути державний кордон або умовну лінію розмежування з окупованою територією, з метою переховування від суду.

Погоджується суд й з посиланням прокурора на наявність ризику того, що обвинувачена ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ту обставину, що остання офіційно не працевлаштована, не має легального та стабільного джерела доходу, їй інкриміновано вчинення корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, метою якого було отримання прибутку, у зв`язку з чим суд доходить висновку про можливість продовження вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_6 , тобто про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима, офіційно не працевлаштована, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Водночас, вказані обставини існували і на момент вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, однак не стали тими, стримуючими факторами, які б запобігли їх вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжних заходів, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченою кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти встановленим ризикам.

Підстав для зменшення розміру застави, визначеної ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 07 липня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який або зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1