ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2189/24 Справа № 202/4423/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000060 від 14.03.2024 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Краматорську Донецької області, громадянина України, який одружений, має на отриманні неповнолітню дитину, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі заступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

В іншій частині вирок - залишити без змін.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення обвинуваченому покарання, за видом передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, втім у розмірі, що є меншим від його мінімальної межі. При цьому судом не було здійснене посилання на застосування положень ст. 69 КК України, не було встановлено підстав для цього і не наведено відповідного мотивування.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Обвинуваченого визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 13 березня 2024 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними стався словесний конфлікт. В результаті даного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в зазначений день та час за вказаною адресою, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та стоячи на відстані витягнутої руки наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови та обличчя, внаслідок чого ОСОБА_9 , втративши рівновагу, впав на ліжко й намагався захищатися та в цей момент ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 ще не менше 4 ударів кулаками обох рук в область голови та обличчя.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 забійні рани верхньої губи, синець лівої внутрішньої раковини, третього пальця лівої кисті, саден шиї, які в сукупності так і окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження в порядку ст.382 КПК України.

Аналізуючи апеляційні доводи щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів зважає на те, що згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у вигляді: штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин; виправних робіт на строк до одного року; пробаційного нагляду на строк до двох років; обмеження волі на строк до двох років.

Суд першої інстанції, проаналізувавши обставини, що мають значення, прийшов до правильного висновку про достатність призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, втім призначив його у розмірі 100 годин, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому суд не послався положення ст. 69 КК України, не встановив наявності підстав для їх застосування, свого рішення не вмотивував. Колегія суддів, погоджуючись з апеляційними доводами прокурора, підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, не вбачає.

Наведене у розумінні ст. 413 КПК України належить вважати неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, що підлягає виправленню у межах апеляційних вимог прокурора шляхом ухвалення нового вироку в частині призначення ОСОБА_7 покарання, з ухваленням у цій частині нового вироку, яким належить призначити цьому обвинуваченому покарання у виді громадських робіт у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у розмірі 150 годин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4