ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002474 від 30.06.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Чернівці, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не працююча, раніше неодноразово судима:

14.09.2018 Шевченківським районним судом за ч.1 ст. 185 КК України штраф 850 грн.;

20.03.2019 Шевченківським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15. 75, 76 КК України 1 рік позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

07.05.2019 Першотравневим районним судом за ч.2 ст. 185 КК України 6 місяців арешту;

14.08.2019 Першотравневим районним судом за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України 1 рік 3 місяці позбавлення волі;

ЄУНСС №725/8916/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8 Провадження №11-кп/822/256/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.4 ст. 185 КК України

18.11.2019 Шевченківським районним судом за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України 1 рік 7 місяців позбавлення волі. 19.01.2021 звільнена по відбуттю строку покарання;

16.11.2021 Шевченківським районним судом за ст. 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. 17.02.2023 звільнена по відбуттю покарання;

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ким подано апеляційну скаргу та зміст судового рішення суду першої інстанції.

Адвокат ОСОБА_6 не погоджуючись з вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 травня 2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Цим вироком, ОСОБА_7 , - визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 за цим вироком обраховано з 26 вересня 2023 року, тобто з часу фактичного затримання, зарахувавши у строк відбування покарання термін перебування під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 20793 грн..

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційних вимог сторони захисту.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі з вироком районного суду не погоджується і вважає, що вищезазначений вирок суду винесено без урахування дійсних обставин справи та ухвалено помилково, тому його не можна вважати чинним та підлягає скасуванню з таких підстав.

Стверджує, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим у кримінальному провадженні доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі недопустимі докази зібрані з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства, інші визнав допустимими, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи та ст. 2, 9, 409, 411, 412 КПК України.

Звертає увагу на те, що по дев`яти епізодах крадіжок в матеріалах кримінального провадження наявні однотипні інвентаризаційні відомості, про нібито спричинену шкоду магазинам.

Проте, вказані відомості не дають можливості встановити нестачу товаро- матеріальних цінностей та грошових коштів, на які посилається суд у вироку, як на документ яким виявлено нестачу товаро-матеріальних цінностей, так як в магазинах не було проведено інвентаризації товаро-матеріальних цінностей та грошових коштів. Зазначені інвентаризаційні відомості є неналежними доказами, так як вони не відображають спричинену матеріальну шкоду магазинам.

Додані до матеріалів кримінального провадження, як докази вини ОСОБА_7 , в скоєнні інкримінованих їй крадіжок, відеозаписи з камер відеоспостережень, на які посилається суд у своєму вироку, і які були дослідженні в судовому засіданні, на яких видно, що жінка, на деяких відео схожа на підсудну ОСОБА_7 , перебуваючи в магазинах бере з полиць якийсь невідомий товар, так як на відео не видно, що вона бере і кладе собі в сумку, далі не видно чи виносила вказана жінка якісь речі поза касою, чи може залишила їх в магазині? Чи оплатила на касі за них? Цього нічого не зафіксовано і на відео не видно. Вказані докази є неналежними і вони ніяким чином не доводять вини ОСОБА_7 , в інкримінованих їй крадіжках конкретних речей.

Крім того, вважає, що не мають ніякого доказового значення вини ОСОБА_7 , у скоєнні інкримінованих їй крадіжок протоколи її впізнання керуючими магазинами, на які посилається суд у вироку.

Переконаний, що стороною обвинувачення в матеріалах кримінального провадження, не надано жодного належного доказу вини ОСОБА_7 , у скоєнні інкримінованих їй крадіжок, все обвинувачення ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення.

Вважає, що суд проігнорував той факт, що у справі фактично відсутні докази вини ОСОБА_7 , в інкримінованих їй злочинах, а наявні самі припущення та сумніви. Тому обвинувальний вирок, винесений відносно ОСОБА_7 є незаконним. Аналіз показів свідків та досліджених доказів у їх сукупності з вище встановленими ознаками та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, дозволяє поза розумним сумнівом дійти висновку щодо не доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_7 інкримінованих їй в вину кримінальних правопорушень.

Прокурор ОСОБА_9 , у своєму запереченні вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої є необґрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає, а призначене ОСОБА_7 покарання відповідає особі правопорушниці, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, зібраних в ході досудового розслідування злочину та досліджених в суді.

При цьому судом першої інстанції було належним чином перевірено зазначені доводи в ході судового розгляду, їм надано належну правову оцінку та суд першої інстанції прийшов до правильного висновку і призначив відповідне покарання з урахуванням доказів та даних, які характеризують обвинувачену.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачена ОСОБА_7 , будучи неодноразово засуджена за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену судимість, повторно вчинила у період з 28 червня 2023 року по 6 вересня 2023 року 10 епізодів таємного викрадення чужого майна, за кваліфікуючими ознаками: вчинені повторно та в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 28.06.2023 року близько, о 15:30 год, ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, який був введений з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та діє по теперішній час, реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, протиправно з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала із прилавка магазину: крем для рук «Nivea», в кількості 2 шт., вартість якого становить 247 грн. 93 коп., туш для вій «Bourjois», вартість якої становить 288 грн., три пари шкарпеток «Amiga», вартість яких становлять 129 грн. 45 коп., сонцезахисні окуляри «W8163-4», вартість яких становить 219 грн. 33 коп..

Крім цього, не розрахувавшись, із обраними товарами пройшла повз касове відділення та вийшла із магазину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд й відповідно своїми протиправними діями ОСОБА_7 , спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 884 грн. 71 коп..

В подальшому, в той самий спосіб і за тих самих обставин вчинила:

16.08.2023 року, близько 14:50 год., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Головна 39, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: гель для душу «NiveaCremeSoft» 500 мл. 2 шт. вартістю 353 грн. 87 коп., гель для душу «NiveaCremeSoft» 250 мл. вартістю 91 грн. 03 коп., крем «Dove» 1 шт. вартістю 72 грн., чим спричинила ФОП ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 521 грн. 90 коп..

16.08.2023 року близько 17:18 год., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Головна 39, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: гель для душу «Nivea» вартістю 170 грн. 93 коп., гель для душу «Elseve» вартістю 162 грн. 77 коп., шампунь «Elseve» вартістю 177 грн. 33 коп., зволожувальний гель «Garnier» вартістю 278 грн. 67 коп., чим спричинила ФОП ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 794 грн. 70 коп. без ПДВ.

19.08.2023 року близько 10:45 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Головна 39, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: міцелярну воду «Garnier», вартістю 117 грн. 97 коп., гель для прання «Tide» вартістю 359 грн., каву «Jacobs» вартістю 182 грн. 02 коп., гель для душу «Palmolive» вартістю 144 грн. 43 коп., гель для душу «Nivea» вартістю 70 грн. 67 коп., чим спричинила ФОП ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 847 грн. 09 коп..

29.08.2023 року близько 11:22 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Проспект Незалежності, 113, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: бальзам для обличчя «Nivea» вартістю 179 грн. 33 коп., бальзам після гоління «ARKO» вартістю 114 грн., чим спричинила ФОП ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 293 грн. 33 коп. без ПДВ.

03.09.2023 року близько 15:00 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Небесної Сотні 1А, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: шоколад «Schohetten» вартістю 45 грн., дві упаковки кави «Lavazza» вартістю 232 грн., чим спричинила ФОП ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 277 грн..

03.09.2023 року близько 16:50 год., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Проспект Незалежності, 113, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: крем для обличчя «Garnier», вартістю 163 грн. 67 коп., упаковку кави «Lavazza» вартістю 273 грн. 33 коп., чим спричинила ФОП ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 437 грн..

04.09.2023 року близько 15:50 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Н. Сотні, 1А, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: шампунь для волосся «GlissKur» вартістю 111 грн. 23 коп., дві упаковки кави «Lavazza» вартістю 247 грн., олію для волосся «GlissKur» вартістю 188 грн. 57 коп., чим спричинила ФОП ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 546 грн. 80 коп. без ПДВ.

04.09.2023 року близько 19:20 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Н. Сотні, 1А, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: шоколад «Schohetten» вартістю 41 грн. 47 коп., дві упаковки кави «Lavazza» вартістю 252 грн., чим спричинила ФОП ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 357 грн. 70 коп. без ПДВ.

06.09.2023 року близько 11:15 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Н. Сотні, 1А, в м. Чернівці, викрала із прилавка магазину: олію для волосся «GlissKur» вартістю 183 грн. 57 коп., дві упаковки кави «Lavazza» вартістю 265 грн. 33 коп., чим спричинила ФОП ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 448 грн. 90 коп..

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Адвокат ОСОБА_6 , який захищає та представляє інтереси обвинуваченої ОСОБА_7 , повністю підтримав свою апеляційну скаргу. Просив скасувати вирок районного суду, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України і закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_5 просила вирок районного суду залишити без змін, а доводи наведені стороною захисту в інтересах ОСОБА_7 без задоволення, вважаючи їх безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду в доведеності вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Мотиви апеляційного суду при постановленні ухвали і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги сторони захисту, заслухавши доводи адвоката та заперечення сторони обвинувачення щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за який її засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Ретельно перевіривши апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Як убачається з вироку суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення в даній справі, тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції, що районний суд неповно оцінив наявні у справі докази, а також дійшов до невірних і суперечливих висновків щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненому діянні, не заслуговують на увагу і колегія суддів погодитись з ними не може та вважає їх необґрунтованими.

Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Отже, об`єктом посягання у даному кримінальному провадженні є майно, а саме різного виду товар з магазинів.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає у таємному викраденні (крадіжці) зазначеного у вироку товару.

Склад даного кримінального правопорушення є матеріальним, а отже є закінченим з моменту, коли ОСОБА_7 фактично вилучила товар та мала реальну можливість розпоряджатися ним як своїм власним.

Суб`єктивна сторона у цьому кримінальному правопорушенні характеризується прямим умислом обвинуваченої ОСОБА_7 на заволодіння товаром, який їй не належить та розумінням того, що власникам майна завдається матеріальна шкода.

При перевірці вироку суду першої інстанції, апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, районний суд обґрунтував безпосередньо дослідженими доказами в судовому засіданні, які перевірені апеляційною інстанцією, та яким надана належна юридична оцінка, а саме:

- протоколами про прийняття заяв від магазинів «Єва» та «Копійочка» про кримінальне правопорушення по кожному епізоду;

- інвентаризаційними відомостями по кожному епізоду крадіжок, згідно яких виявлено нестачу товару на ту чи іншу суму в магазинах «Єва» та «Копійочка»;

- висновками судової товарознавчої експертизи по кожному епізоду крадіжки з додатками фотоілюстрацій, відповідно до яких встановлено ринкову вартість товарів, які було викрадено з магазинів «Єва» та «Копійочка»;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких, за худорлявою тіло будовою та світлим кольором волосся, опізнано особу, яка була в магазинах і згідно інформації, зафіксованій на відео з камер відеоспостереження, встановлених у приміщенні магазину зображена ОСОБА_7 ;

- постановами про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото, - кінозйомки по всіх епізодах злочину в магазинах «Єва» та «Копійочка»;

- протоколами огляду відеозаписів з магазинів «Єва» та «Копійочка», по кожному епізоду, з яких чітко вбачається, як невідома особа жіночої статі, яка одягнена в чорний одяг зі світлим волоссям входить у магазини та перебуваючи в них, здійснює крадіжки товарів з прилавків, які кладе до сумки та в подальшому виходить з магазину не здійснюючи розрахунок на товар.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначені вище письмові докази є належними та допустимими, які узгоджені між собою та підтверджують винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому їй діянні.

Дослідивши відповідно до ст. 94 КПК України вищевказані докази і визнавши їх належними та допустимими, оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

На переконання колегії суддів, твердження сторони захисту, що відеозаписи з камер відеоспостережень, на які посилається суд у своєму вироку, є неналежними доказами і вони ніяким чином не доводять вини ОСОБА_7 , в інкримінованих їй крадіжках конкретних речей, не заслуговують на увагу суддів апеляційної інстанції.

Так як, по кожному епізоду викрадення майна в матеріалах справи наявні протоколи зняття показань приладів, що мають функцію відеозапису, на яких чітко видно як обвинувачена ОСОБА_7 бере з полиць магазинів товари, переважно це засоби гігієни та продукти харчування, кладе в сумку, не розрахувавшись за них, виходить з магазину. Вказані відеозаписи дають можливість чітко ідентифікувати особу обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема за рисами обличчя та довгим русявим волоссям. Окрім того, ОСОБА_7 впізнали працівники магазинів.

Попри це, колегія суддів звертає увагу на таке, ОСОБА_7 у своїх показах наданих у суді першої інстанції не заперечувала факту, що брала товар і клала його в сумку, чого також не заперечує сторона захисту у своїй скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції, що в свою чергу свідчить про умисел обвинуваченої на викрадення майна, оскільки остання могла просто нести товар у руках до каси і розрахуватися за нього чи залишити де-інде в разі, коли передумала його придбати, або скористатися корзиною для покупки товару, які наявні у магазинах, а не складати його в особисту сумку.

Отже, висновок колегії суддів такий, що все вище наведене свідчить про прямий умисел ОСОБА_7 на вчинення крадіжки, яка вважається закінченою з моменту вилучення майна і наявності реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним: сховати, подарувати, використати на свої потреби та ін..

Що стосується доводів апелянта в частині наявності в матеріалах кримінального провадження однотипних інвентаризаційних відомостей, про нібито спричинену шкоду магазинам, які не дають можливості встановити нестачу товаро-матеріальних цінностей та грошових коштів, а тому є неналежними доказами, то такі доводи сторони захисту також не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

В матеріалах справи наявні та досліджені в судових засіданнях інвентаризаційні відомості з магазинів по кожному епізоду крадіжки, які отримано і долучено у передбаченому Законом порядку, а в подальшому по кожному викраденому товару призначено судові товарознавчі експертизи і встановлено вартість викраденої продукції. Дані інвентаризаційні документи не викликають сумнівів у суддів апеляційної інстанції у своїй правдивості та належності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту в цілому, колегія суддів зазначає, що за змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення надано вичерпні доводи та докази щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Натомість, стороною захисту та самою обвинуваченою ОСОБА_7 , жодним чином не спростовано доказів прокурора в протилежному, тобто у відсутності в діях останньої інкримінованого їй злочину, які можуть бути підставою для розумного сумніву в доведеності її вини.

Доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Проаналізувавши наведені докази в цілому і давши їм оцінку, колегія суддів не може погодитись з поданою апеляційною скаргою сторони захисту, в частині відсутності складу злочину, оскільки усі вищевикладені доводи співвідносяться між собою, не містять істотних суперечностей і підтверджуються іншими об`єктивними доказами, та вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив їх як об`єктивні та визнав допустимими за фактичними обставинами, встановленими судом, які свідчать про вину ОСОБА_7 у вчиненому. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України є вірною та доведеною.

Судова практика ЄСПЛ визначає, що «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, незважаючи на заперечення стороною захисту вини його підзахисної та невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведена зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, які колегією суддів перевірено, та які не викликають сумнівів у свої належності й допустимості.

Також колегія суддів погоджується із призначеним ОСОБА_7 покаранням за ст. 185 ч.4 КК України, оскільки воно відповідає тяжкості скоєного злочину, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої і призначено в мінімальних розмірах передбачених санкцією статті.

Районним судом при призначенні покарання ОСОБА_7 взято до уваги відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також дані про особу обвинуваченої та її ставлення до вчиненого.

Враховуючи, що ОСОБА_7 не визнала своєї провини у вчиненому, а також відсутність інших обставин, які пом`якшують покарання чи істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував при призначенні покарання вимог ст. 69 та ст. 75 КК України.

З огляду на викладене, всі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються правильними висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи досліджені докази та встановлені під час судового розгляду обставини кримінального провадження, необхідно критично ставитись до показань обвинуваченої та доводів сторони захисту, так як усе зазначене вказує на намагання ОСОБА_7 ухилитись від кримінальної відповідальності та уникнути покарання за вчинене.

За таких обставин, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 є належно мотивованим, обґрунтованим та законним, а тому відсутні правові підстави для його скасування та закриття провадження, як про те апелює сторона захисту.

Керуючись ч.2 ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці 14 травня 2024 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3