Ухвала

Іменем України

18 червня 2024 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

а також представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000046 відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у садівничому товаристві «Золотий Ранет» по АДРЕСА_2 (внутрішня адреса у садівничому товаристві - АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Чапаєво Кегічевського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого по АДРЕСА_4 , проживаючого у садівничому товаристві «Золотий Ранет» по АДРЕСА_2 (внутрішня адреса у садівничому товаристві - АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України -

встановив:

Під час судового засідання 18 червня 2024 року і дослідження письмових доказів кримінального провадження, які оголошувала сторона обвинувачення захисник ОСОБА_5 , заявив усне клопотання щодо зміни порядку дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, а саме оголошення прокурором на їх дослідження судом, посилаючись на ст. 89 КПК України. Зауважив, що прокурор повинен лише зачитувати доказ, а його дослідження по суті покладається на суд.

Прокурор та представник потерпілого заперечували щодо заявленого клопотання з підстав необґрунтованості.

Захисник ОСОБА_4 не висловився по суті заявленого клопотання.

Обвинувачені підтримали думку свої захисників.

Вислухавши думку сторін судового провадження, обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Згідно з КПК докази досліджуються в наступній послідовності: 1. речові (ст. 357 КПК); 2.документи (ст. 358 КПК); 3. звуко- та відеозаписи (ст. 359 КПК).

Проте на практиці докази досліджуються зовсім в іншій послідовності: 1. документи (ст. 358 КПК); 2. звуко- та відеозаписи (ст. 359 КПК); 3. речові (ст. 357 КПК).

За ч. 1 ст. 358 КПК протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження.

У цій частині Верховний Суд сформував неоднозначну практику, відповідно до якої не вважається істотним порушенням процесуального закону той факт, що суд не зачитував вголос письмові документи. Якщо з певних причин сторона вважає, що письмовий документ має бути повністю або частково оголошений вголос, вона має право заявити таке клопотання відповідно до частини 1 статті 358 КПК. Кодекс не визначає, хто саме має оголосити ці докази. Виходячи зі змісту частин 1 та 2 статті 22 КПК подання суду доказів, і, відповідно, забезпечення такого способу їх подання, який забезпечить потреби суду і права інших учасників провадження, покладається на сторону, яка надає такі докази або посилається на них. У певних випадках, ураховуючи особливі потреби сторони, суд може прийняти цей обов`язок на себе (Постанова ККС ВС у справі №127/21324/16-к від 13.10.2020 року).

Окрім того, як наголошую ККС ВС у своєму правовому висновку «за таких обставин суд не вважає той факт, що суд не зачитував вголос письмові документи, істотним порушенням процесуального закону.

Суд зазначає, мета норм, які регулюють дослідження письмових доказів у суді, полягає у тому, щоб кожна сторона отримала доступ до цих доказів, аби мати можливість звернути увагу суду на аспекти, важливі для обґрунтування її позиції. Якщо з певних причин сторона вважає, що письмовий документ має бути повністю або частково оголошений вголос, вона має право заявити таке клопотання відповідно до частини 1 статті 358 КПК.

Кодекс не визначає, хто саме має оголосити ці докази. Виходячи зі змісту частин 1 та 2 статті 22 КПК подання суду доказів, і, відповідно, забезпечення такого способу їх подання, який забезпечить потреби суду і права інших учасників провадження, покладається на сторону, яка надає такі докази або посилається на них. У певних випадках, ураховуючи особливі потреби сторони, суд може прийняти цей обов`язок на себе.

За ч. 2 ст. 358 КПК учасники судового провадження мають право ставити запитання щодо документів свідкам, експертам, спеціалістам.

За ч. 3 ст. 358 КПК якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.

А тому, клопотання сторони захисту, зокрема тз посиланням на ст. 89 КПК України є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 89, 350, 358, 369 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання сторони захисника ОСОБА_5 про зміну порядку дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, а саме оголошення прокурором на їх дослідження судом залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1