Справа № 333/1144/24
Провадження № 1-кп/333/546/24
ВИРОК

Іменем України

13 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21.02.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.297 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік;

2) 20.06.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304, ч.2 ст.304, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

3) 29.12.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 22.02.2018 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 2 дні;

4) 27.06.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням з урахуванням вимог ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 22.02.2022 року умовно-достроково, невідбутий строк 6 місяців;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за таких обставин.

28.11.2023 року, приблизно о 20-00 год., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України 24.02.2022 року №64/2022 та затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ з подальшими змінами, згідно яких воєнний стан було продовжено і діючого до цього часу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, перебуваючи у гостях за адресою: АДРЕСА_2 таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Huawei Mate 10 Life» моделі «RNE-L21», об`ємом пам`яті на 4/64 Гб, у корпусі синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 333 грн., в якому знаходилася сім-карта оператору мобільного зв`язку «Києвстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

Після цього, ОСОБА_5 разом із викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Додатково пояснив, що він разом із потерпілої ОСОБА_6 проживає на одній вулиці і знають вони один одного як сусіди. 28.11.2023 року чоловік потерпілої запросив його у гості до будинку АДРЕСА_2 , де вони з останнім вживали спиртні напої горілку, приблизно 1 літр. Через деякий час він з чоловіком потерпілої вийшов на вулицю, останній пішов по своїм справам, а він повернуся до будинку на викрав мобільний телефон, який залишився лежати на столі. Потерпіла у цей час перебувала в іншій кімнаті. Мобільний телефон хотів залишити собі, але коли приїхали працівники поліції він його добровільно видав. Потім у потерпілої прохав вибачення і щиро розкаюється у скоєному. Крім того, він потерпілій відшкодував і моральну шкоду, тому ОСОБА_6 позов і не заявляла.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, відсутні цивільний позов від потерпілої, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд допитав обвинуваченого, дослідив матеріали, що характеризують особу ОСОБА_5 , стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_5 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого, характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, працює, але неофіційно, раніше неодноразово судимий, відшкодував завдану шкоду.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючого та відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність факту відшкодування шкоди, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавленні волі з мінімальним строком.

З урахуванням вимог ст.75 КК України, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що постановою слідчого мобільний телефон марки «Huawei Mate 10 Life» моделі «RNE-L21», об`ємом пам`яті на 4/64 Гб у корпусі синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_4 , визнаний речовим доказом.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення або іншого суспільного небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику.

Мобільний телефон є предметом кримінального правопорушення, на цей час зберігається у потерпілої, тому вважаю, що він підлягає залишенню ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 757 грн. 28 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-23/20021-ТВ від 14.12.2023 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався, цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Huawei Mate 10 Life» моделі «RNE-L21», об`ємом пам`яті на 4/64 Гб у корпусі синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_4 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити останній.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 28 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1