Справа № 188/662/24
Провадження № 1-кп/188/206/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № № 0000244 від 28.02.2024, що надійшло 11 березня 2024 року з Дніпропетровської обласної прокуратури, з обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , документованої паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Новомосковським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 10.03.1999, раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.03.2022 до 22.03.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, перебуваючи за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , використовуючи належний їй ноутбук марки «Lenovo», модель «G575/20081», серійний номер « НОМЕР_2 », у якому встановлений накопичувач «Hitachi», модель «HTS545050B9A300», серійний номер «11SLLLLLLLZLLLLL0BH9WW», ємністю 500 Гб, у соціальній мережі «Одноклассники» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 усвідомлюючи, що до його перегляду має доступ необмежена кількість осіб-користувачів цієї соціальної мережі, завантажила до соціальної мережі та поширила на своїй сторінці облікового запису публікації у вигляді шести відеозаписів за назвами: «УДИВИТЕЛЬНО! Немец. журналист в освобождённой Украине», «Дворы Мариуполя усеяны телами погибших жителей», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Ополченцы БЕРУТ Мариуполь. ОМОН идет за ВСУ, захвачен тренировочный лагерь. Новости БЕЛРУСИНФО», «Украинский фронт. Крышка для донецкого котла», «Чеченские бойцы помогают населению Мариуполя покидать опасные зоны», у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, кваліфікуються за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Під час досудового слідства 06 березня 2024 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченої як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України; щодо покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки без конфіскації майна; застосування на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на підставі ст. 76 КК України обов`язків, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 76, п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачена в угоді повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, і зобов`язалася:

а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення;

б) співпрацювати з правоохоронними органами щодо попередження

та викриття кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, про які їй відомо або стане відомо надалі, в тому числі пов`язані з посяганням на територіальну цілісність та національну безпеку України, терористичною діяльністю та інших кримінальних правопорушень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, - виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Така кваліфікація дій ОСОБА_3 , на переконання суду, є правильною.

Обвинувачена визнає свою вину у вчиненні цього кримінального правопорушення і просить затвердити угоду про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченої не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченої.

Прокурор підтримав угоду і просив суд її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченою, виконані в частині визнання винуватості в суді, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченої, яка раніше не судима, пенсіонер, враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих покарання обставин у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, обрана в межах санкції ч. 2 ст. 436-2 КК України, є підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням та не застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 06 березня 2024 року та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_3 , потерпілі та цивільні позивачі відсутні, цивільні позови не заявлені.

Процесуальні витрати на проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 105 від 05.12.2023 в розмірі 13 382,88 гривень та експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 49 від 07.02.2024 в розмірі 3 786,4 гривень слід на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Речовий доказ - мобільний телефон «геаlmе С11», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з сім-картою з мобільним номером телефону НОМЕР_5 , який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області по квитанції № 637, слід повернути ОСОБА_3 .

На підставі ст. 96-1 КК України слід застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу, що був використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення, - ноутбуку «Lenovo С575», s/n НОМЕР_6 , Р/N НОМЕР_7 , у якому наявний накопичувач на жорстких магнітних дисках Ніtachi, модель НТS545050В9А300, серійний номер 11SLLLLLLLZLLLLL0BH9WW, ємністю 500 Гб, із зарядним пристроєм до нього, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області по квитанції № 637. Запобіжний захід обвинуваченій не обраний і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 100, 124, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 06 березня 2024 року уклали прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 236-2 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. На підставі пунктів 1 та 2 ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на

на засуджену ОСОБА_3 такі обов`язки: :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 105 від 05.12.2023 в розмірі 13 382 (тринадцять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 88 копійок та експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 49 від 07.02.2024 в розмірі 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

Речовий доказ - мобільний телефон «геаlmе С11», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з сім-картою з мобільним номером телефону НОМЕР_5 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області по квитанції № 637, повернути ОСОБА_3 .

На підставі ст. 96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу - ноутбуку «Lenovo С575», s/n НОМЕР_6 , Р/N НОМЕР_7 , у якому наявний накопичувач на жорстких магнітних дисках Ніtachi, модель НТS545050В9А300, серійний номер 11SLLLLLLLZLLLLL0BH9WW, ємністю 500 Гб, із зарядним пристроєм до нього, який зберігається у камері зберігання речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області по квитанції № 637.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1