Справа № 127/6391/24
Провадження №11-кп/801/512/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 року у клопотанні захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 із визначенням суми застави задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.05.2024 включно із визначеною сумою застави у розмірі 242 240 грн., відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2024.

У разі внесення застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2024.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що висновки суду про те, що ОСОБА_6 раніше судимий та на розгляді у Вінницькому міському суді перебуває інший обвинувальний акт за ст. 296 КК України не відповідають дійсності, оскільки судимості у останнього погашені, кримінальне провадження за ч. 2 ст. 296 КК України на даний час зупинено.

Крім того, ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 186 КК України вину визнав, щиро розкаявся, відшкодував повністю шкоду, раніше не судимий, займається волонтерством та позитивно характеризується, має постійно місце проживання у АДРЕСА_1 ), де проживає разом із матір`ю, яка хворіє, працює за договором. При цьому, ОСОБА_6 не буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки під час досудового розслідування було допитано даних осіб.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили задовольнити, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000034 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.01.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Приймаючи рішення, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились та те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, також що у провадженні суду перебуває ще одне кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

З висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно та необ`єктивно досліджені обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу, належним чином необґрунтовано чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання належних процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 запобігти ризикам, на наявність яких вказує прокурор.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003, №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Беручи до уваги вимоги положень ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_8 не зазначено обставини, які виправдовують продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, де проживає із матір`ю, яка відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого хворіє, те, що він є членом громадської організації «Вільна сильна Україна» з 01.06.2023 р. та є волонтером від громадської організації «ГЛОРІ ВІКТОРІ», що підтверджується відповідними документами, суспільної небезпечності злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а саме у відкритому викраденні пляшки горілки на АЗС «WOG», визнання вини, щирого розкаяння, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби, з покладанням обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, для забезпечення виконання ним ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, суд враховує також те, що на розгляді суду першої інстанції перебуває тривалий час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України провадження у якому як встановлено під час апеляційного розгляду зупинено, відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року (справа № 127/16091/21).

Відповідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло, зокрема у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування обвинуваченого шляхом його ізоляції у певний період доби за місцем проживання.

На думку суду апеляційної інстанції запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з покладанням на нього обов`язків, відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України є тим запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника задоволити.

Скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 року.

Застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22-00 год. до 06-00 год. за адресою АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці, починаючи з 28.03.2024 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає без дозволу , прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування із потерпілими особами, свідками у даному кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3