Справа № 502/1431/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2014 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000777 від 17.05.2013 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, українця, громадянина України, з повною професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.12.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 21 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

14.05.2013 року приблизно о 14-ій годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, через отвір у стіні проникли в господарче приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали 4 бідони ємністю 40 літрів, вартістю 200 гривень кожен, на загальну суму 800 гривень; один бідон ємністю 20 літрів, вартістю 150 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 950 гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Крім цього, 23.07.2013 року приблизно о 14-ій годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, розбивши шибку вікна, проникли до приміщення гаражу, розташованого на території ПРАТ «Дунай-Авто» по вул. Першотравневій, № 118 в м. Кілія Одеської області, звідки таємно викрали автомобільний телевізор марки «Панасонік», вартістю 350 гривень; 25 метрів двожильного електричного дроту, вартістю 4 гривні за 1 метр, на загальну суму 100 гривень; подовжувач електричний довжиною 25 метрів, вартістю 120 гривень; 15 метрів автомобільного дроту, вартістю 6,60 гривень за 1 метр, на суму 99 гривень; гроші в сумі 920 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1769 гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та дав показання відповідно до яких він зустрів свого знайомого ОСОБА_8 , який запропонував допомогти йому вчинити крадіжку бідонів. ОСОБА_9 погодився і разом вони через діру в стіні проникли до одного з приміщень колишнього Кілійського хлібзаводу, звідки винесли 5 бідонів та після цього на таксі відвезли їх до батька ОСОБА_10 , який дав їм за вказані бідони 200 гривень.

Через деякий час разом з ОСОБА_11 він через вікно проник до приміщення гаражу на території автопарку, звідки вони викрали автомобільний телевізор, електричні дроти та гроші, які наступного дня добровільно видали співробітникам міліції. Пояснює, що розкаюється у вчиненому, відшкодував шкоду потерпілим та обіцяє більше не вчиняти злочини.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів за клопотанням обвинуваченого та його захисника і зі згоди прокурора судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши, окрім допиту обвинуваченого, недоцільним дослідження інших доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Положеннями ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена.

З огляду на наведене суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, а також таємне викрадення чужого майна вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:

Відсутність обставин, які обтяжують покарання, /ст. 67 КК України/.

Обставини, які пом`якшують покарання /ст. 66 КК України/: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та приходить до висновку, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах, визначених відповідною санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а також у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, оскільки обвинуваченим вказані кримінальні правопорушення вчинені до постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2013 року.

Враховуючи тяжкість злочинів, особу винного, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, те, що потерпілі не мають претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, в зв`язку з чим приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази належить вважати повернутими потерпілим.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому під час досудового розслідування, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки;

У відповідності до положень ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2013 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строк 1 рік, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у вигляді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання, якщо він на протязі 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк обвинуваченому відраховувати з дня проголошення вироку.

У зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання, на підставі ст. 377 КПК України обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази по справі вважати повернутими потерпілим.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1