ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/2155/23

Провадження 1-кп/621/74/24

17 червня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

потерпілий ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС представник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

захисник адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/2155/23 (провадження ЄРДР №0000150 від 18.04.2023) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лиман Зміївського району Харківської області, громадянин України, одружений, не працює, освіта середня спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2022 за ч.1 статті 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 15, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2022 за ч.1 статті 309 Кримінального кодексу України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст.75,76 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, на шлях виправлення й перевиховання не став та знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

18 квітня 2023 року, в денний час, ОСОБА_5 , працюючи на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго», перебував на території вказаного підприємства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу ОСОБА_5 , в той же день та час, перебуваючи на території Зміївської теплової електричної станції ПАТ «Центренерго», за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт.Слобожанське, вул..Балаклійське шосе, буд.2, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, діючи умисно, протиправно, таємно, с корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в подальшому неодноразово продовженим, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, пройшов до приміщення турбінного відділення, на відмітці 0 котло-турбінного цеху №1 блоку № 5 Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», звідки викрав різані мідні дроти, загальною вагою 10 кг 820 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 2014/23 від 24.03.2023, - 2899 гривень 76 копійок, що належали Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго», які поклав до своєї сумки з метою подальшого винесення з території станції.

Однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_5 не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час виходу з території Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» з викраденим майном, був зупинений на прохідній охоронцем воєнізованої охорони.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 статті 15, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що в 2023 році працював слюсарем на Зміївській ТЕС. Після обстрілу Зміївської ТЕС окупаційними військами російської федерації в лютому-березні 2023 року деякі будівлі цехів станції зазнали значних ушкоджень, і працівників направляли розбирати завали, та відшукувати й збирати вціліле майно. 18 квітня 2023 року, в денний час, він з іншими працівниками розбирав завали у приміщенні турбінного відділення, на відмітці 0 котло-турбінного цеху №1 блоку № 5 Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго, де побачив складену купу мідних дротів, яку, напевно, складала попередня зміна робітників. В нього одразу ж виник умисел заволодіти вказаними дротами з метою подальшого продажу на металоприйомному пункті. Переконавшись, що його ніхто зі співробітників не бачить, він переніс вказані дроти у більш віддалений куток приміщення цеху, а в подальшому, наприкінці зміни, склав вказані мідні дроти, вагою приблизно 10 кг, до свого рюкзака, і збирався йти додому. На прохідній станції його зупинили працівники воєнізованої охорони та при перевірці його рюкзака виявили викрадені мідні дроти, після чого викликали поліцію. Вказану крадіжку він дійсно вчинив у період встановленого судом іспитового терміну за іншим вироком У вчиненому щиро розкаюється та просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС В.Касьянов пояснив, що Зміївська теплова електрична станція є охоронюваним об`єктом енергетичної системи України, на якій діють посилені заходи безпеки. Вхід на територію станції здійснюється по обов`язковим електронним перепусткам через декілька прохідних, на яких завжди чергують працівники воєнізованої охорони. Забороняється виносити з території станції чи проносити на територію станції будь-яке майно без спеціального дозволу. 18 квітня 2023 року працівниками воєнізованої охорони, близько 17.00 години, наприкінці зміни, був зупинений ОСОБА_7 , в якого при перевірці його рюкзака, було виявлено крадіжку різаних мідних дротів. Мідні дроти, які були викрадені ОСОБА_8 , є власністю станції, і в разі доведення умислу до кінця, їх викрадення спричинило б підприємству матеріальну шкоду. Оскільки майно було повернуто, цивільний позов до обвинуваченого Зміївська ТЕС не заявляла.

Окрім показань обвинуваченого та представника потерпілого, вина ОСОБА_9 в інкримінованому правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000150 від 18.04.2023 року;

-Рапортом служби 102 про отримане повідомлення про вчинене правопорушення від 18.04.2023;

-Заявою в.о.директора Зміївської ТЕС ОСОБА_10 про вчинене правопорушення від 19.04.2023;

-Протоколом огляду місця події від 18.04.2023 з фототаблицею, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав викрадене майно різані мідні дроти вагою 10 кг 820 грам;

- Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання;

-Квитанцією № 455 про отримання на зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000150;

-Ухвалою слідчого судді від 20.04.2023 року про арешт тимчасово вилученого майна різані мідні дроти, загальною вагою 10 кг 820 грам, власником яких є Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», які визнані речовим доказом в кримінальному провадженні;

-Довідкою від 21.04.2023 Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», згідно якої сума збитків складає 2965,93 гривні;

-Постановою про призначення судової товарознавчої експертизи від 24.04.2023;

-Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2014/23 від 24.04.2023, згідно якого вартість викраденого майна складає 2899,76 гривень;

-Протоколом огляду місця події від 11.05.2023 року з фото таблицею;

-Довідкою ЦЦРКУ № 1 (по відділу кадрів), згідно якої ОСОБА_5 прибув на територію Зміївської ТЕС 18.04.2023 року о 07 годині 43 хвилини. Протягом зміни з території станції не відлучався. Разом з ним у зміні перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

-Копією (витягу) з журналу інструктажів від 18.04.2023;

-Робочою інструкцією слюсаря з ремонту устаткування ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС;

-Протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 12.06.2023 року з фототаблицями;

-Протоколом огляду місця події від 12.06.2023.

Частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України встановлено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єднана Палата ККС ВС у своїй постанові від 15.01.2024 року в справі № 722/594/22 висловила правову позицію щодо оцінки крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, вказавши, що Верховна Рада України 03 березня 2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» (далі - Закон № 2117-IX), яким внесла зміни до частини четвертої статей 185-187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану». Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану законодавець врахував як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку будь-якої крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, що обумовлює кваліфікацію вчиненого за частиною 4 статті 185 КК України.

Згідно статті 15 Кримінального кодексу України, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» визначено, що крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Таким чином, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 статті 15, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, не працюючий, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, освіта середня спеціальна.

Згідно виробничої характеристики слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду ЦЦРКУ-1 Зміївської ТЕС ОСОБА_5 , останній розпочав свою роботу з 19.05.2015 року, та за місцем роботи характеризується посередньо, допускав порушення трудової дисципліни, прагнення до професійного зростання не виявляв.

Наказом № 151-к від 03.11.2006 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду слюсаря 3 розряду до ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС з іспитовим строком. Наказом № 272-к від 19.05.2015 року переведений на посаду слюсаря 4 розряду, закріплено робоче місце № 69.

Наказом № 323/к від 12.05.2023 року ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС, ОСОБА_5 звільнений на підставі п.4 статті 40 КЗпП України

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.1 статті 309 Кримінального кодексу України до 1 (одного) року обмеження волі, та на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Згідно Довідки ДУ «Центр пробації», з 03 лютого 2023 року перебуває на обліку Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області

Згідно статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене ч.4 статті 185 Кримінального кодексу України, яке інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.5 статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.

Відповідно до ч.1 статті 66 Кримінального кодексу України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно статті 16 Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.3 статті 68 Кримінального кодексу України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією частини 4 статті 185 КК України за скоєння крадіжки, вчиненої повторно в умовах воєнного стану, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, в зв`язку з чим, враховуючи особу обвинуваченого, та положення статті 68 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Крім того, згідно ч.1, ч.4 статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Загальний строк покарання, визначеного за сукупністю вироків шляхом складання покарань у виді позбавлення волі, не може перевищувати 15 років, а якщо хоча б один зі злочинів є особливо тяжким, - 25 років.

Згідно пункту 26 цієї постанови Пленуму ВСУ, при визначенні покарання за правилами ст.71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати - покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК) за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Враховуючи викладене, до покарання обвинуваченого за цим вироком належить частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2022 року у виді 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, які із застосуванням положень статті 72 Кримінального кодексу України, перевести в більш суворий вид покарання з розрахунку два дні обмеження волі - до одного дня позбавлення волі, остаточно визначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На переконання суду, призначена міра покарання у виді реального позбавлення волі є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого інституту звільнення від реального покарання з випробуванням суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», який вказав, що частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи викладене, обвинуваченому має бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі без повторного звільнення від відбування покарання.

З метою забезпечення виконання вироку обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту його взяття під варту.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі, а саме: різані мідні дроти вагою 10 кг 820 грам повернути власнику ПАТ «Центренерго» Зміївська теплова електрична станція.

Арешт на вище зазначене майно, накладений ухвалою слідчого судді від 20.04.2023 року у кримінальному провадженні № 0000150 - скасувати

В провадженні наявні документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи № 2014/23 в сумі 220,00 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ч.2 статті 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1, ч.4 статті 71 Кримінального кодексу України, частково приєднати до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2022 року строком у 4 (чотири) місяці обмеження волі, які із застосуванням положень статті 72 Кримінального кодексу України, перевести в більш суворий вид покарання з розрахунку два дні обмеження волі - до одного дня позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 17.06.2024 року

Доручити співробітникам відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області направити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2014/23 в сумі 220,00 (двісті двадцять) гривень, які перерахувати на користь судового експерта ОСОБА_13 ( АДРЕСА_4 ) р/р АТКБ «Приватбанк» 888760

Арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні ЄРДР №0000150, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.04.2023 року - скасувати.

Речові докази по справі, а саме: різані мідні дроти вагою 10 кг 820 грам повернути власнику ПАТ «Центренерго» Зміївська теплова електрична станція

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 17.06.2024

Суддя ОСОБА_14