У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2024 Справа №607/12894/24 Провадження №1-кс/607/3491/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодження із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000089 від 04 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх відчуження.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 31.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України. З урахуванням того, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає конфіскацію майна як додатковий вид покарання в особи, яку визнають винною у вчиненні кримінального правопорушення, виникла необхідність у вжитті заходів для забезпечення можливості подальшої конфіскації майна, а саме накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Виклик ОСОБА_5 не здійснювався на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає наступне.

Слідчий суддя встановив, що групою слідчих Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 04 січня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

31.05.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.307 КК України є тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шістьох до десяти років з конфіскацією майна.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шістьох до десяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.59 КК України конфіскація майна - це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шістьох до десяти років з конфіскацією майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 .

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, та яке може бути призначено ОСОБА_5 судом у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, накладення арешту на вищезазначене майно не є позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчужувати таке майно та розпоряджатися ним, без встановлення заборони користування ним, що за своєю суттю не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх відчуження.

Копію ухвали надіслати прокурору Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 для контролю за її виконанням, із покладенням обов`язку сповістити власника майна про накладення арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1