Справа №577/59/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/257/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернувся старший слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 з клопотанням про продовження ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 321 КК України, строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з раніше визначеним розміром застави.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 не можливо, через великий обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, виконання яких є обов`язковим для досягнення мети досудового розслідування.

Крім того ризики, які існували на час обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайоного суду Сумської області від 06 березня 2024 року вказане клопотання було задоволено. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 60 днів, а саме до 04 травня 2024 року до 14 год. 50 хв. з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.03.2024 скасувати та постановити нову ухвалою, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, тобто запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою або зменшити визначений щодо нього розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що визначена слідчим суддею розмір застави не відповідає матеріальному становище підозрюваного, який є малозабезпеченою особою, власного нерухомого чи рухомого майна не має.

Підозрюваний ОСОБА_6 є хворою особою та потребує доступ до замісної підтримуючої терапії на визначених законом умовах, бажає добровільно лікуватися від наркозалежністю. Крім того, останній має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2011 року народження, який потребує батьківського догляду.

Виходячи зі сукупності обставин, до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судове засідання апеляційної інстанції учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання, не з`явились, від захисника та прокурора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001006 від 05 жовтня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 306 КК України.

10 січня 2024, 22 лютого 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 321 КК України.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, старший слідчий посилався на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено, що повідомлена останньому підозра є обґрунтованою, а ризики, які існували на час застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Перевіряючи доводи поданого клопотання на предмет існування заявлених ризиків, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що зібраними під час досудового розслідування доказами підтверджується те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 321 КК України.

Крім того, при встановленні ризиків, на які посилався старший слідчий у клопотанні про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватості, характер інкримінованих злочинів, що мають підвищену суспільну небезпечність, що характеризують ОСОБА_6 з негативного боку та свідчить, що останній перебуваючи на волі, бажатиме ухилення від відповідальності і переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Окрім цього підозрюваний неодноразово судимий, у тому числі за скоєння кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотиків, має не зняті та не погашені судимості за 05 вироками, вчинив інкримінований злочин під час відбування покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2023 під час іспитового строку. Відповідно, останній є особою схильний до скоєння кримінальних правопорушень, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

При цьому, докази на підтвердження того, що вказані ризики на даний час зменшились чи не існують, матеріали даного провадження не містять.

Старшим слідчим доведено наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та відсутності можливості застосування відносно ОСОБА_6 альтернативних запобіжних заходів, які не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

На думку колегії суддів, обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тяжкістю можливого покарання та свідчать про можливість вчинення ОСОБА_6 дій задля переховування від суду і органів досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу слідчий суддя.

Також органом досудового розслідування доведено існування ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не маючи джерела прибутку, будучи наркозалежним та перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність з метою заробітку грошових коштів для проживання. Крім того, ОСОБА_6 неодноразово судимий у тому числі за скоєння кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотиків, має не зняті та не погашені судимості та вчинив інкримінований злочин під час відбування покарання за вироком суду.

Так, вище зазначене свідчить про те, що підозрюваний є особою схильною до скоєння кримінальних правопорушень та існує високий ступінь ймовірності, що останній вчинить інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , дозволить під час досудового розслідування контролювати його місце перебування та запобігти встановленим ризикам, які на теперішній час продовжують існувати.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими старший слідчий обґрунтовував та слідчий суддя визнав доведеним.

Отже існує обґрунтована необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Що стосується посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину, постійне місце проживання, то ці обставини не можуть бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення останнім кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором у поведінці підозрюваного.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_6 є наркозалежним і потребує лікування, яке неможливо отримати в рамках установи виконання покарань, наявними матеріалами не підтверджені, оскільки будь - яких медичних документів з цього приводу не надано, а також відсутнє підтвердження факту звернення останнього з цього приводу до медичної служби СІЗО та відмови йому у наданні медичної допомоги.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлено п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, згідно п.1 ч.5 ст.182 КПК України, повно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу підозрюваного та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вірно визначив заставу в максимальному розмірі, із чим колегія суддів повністю погоджується.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з раніше визначеними умовами та розміром застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4