612/441/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

особи відносно якої подане клопотання ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Близнюки Харківської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, як до особи, що не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, з незакінченою середньою освітою, учня 10 класу КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області», не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

ВСТАНОВИВ:

До Близнюківського районного суду Харківської області надійшло вказане клопотання про застосування до неповнолітнього, як до особи, що не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітн ього та передачу неповнолітнього під нагляд батьків.

Так, 24.04.2024, близько 17:00 малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стадіоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де до нього підійшов неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час бесіди між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у неповнолітнього ОСОБА_6 раптово виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_6 , який є особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повалив ОСОБА_4 на землю та наніс близько 10 ударів кулаками обох рук по обличчю останньому.

Продовжуючи реалізовувати умисел, неповнолітній ОСОБА_6 знову підійшов до малолітнього ОСОБА_4 та наніс йому ще один удар правою ногою в область тулуба.

Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_6 завдав потерпілому малолітньому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді: синця на правій та лівій щоці, по передній і задній поверхні лівої вушної раковини на всьому протязі, на грудній клітині зліва в області проекції 6-го ребра по задньо-пахвовій лінії, які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в п`ятнадцятирічному віці, тобто до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд їх матері та застування до нього заходів з обмеження дозвілля, а саме: заборони у вечірній час відвідувати кафе, бари, танцмайданчики, інші заклади розваги; заборони ухилятися від онлайн навчань у навчальному закладі, вживання алкогольних напоїв, наркотичних та психотропних речовин, паління тютюнових виробів.

ОСОБА_6 у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював і підтримав заявлене прокурором клопотання про застосування стосовно нього примусових заходів виховного характеру, при цьому щиро розкаявся у вчиненому діянні.

Захисник ОСОБА_8 , законний представник ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора, мати обіцяла забезпечити належний догляд за сином та приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Потерпілий та його законний представник, представник служби у справах дітей Близнюківської селищної ради та представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції вважали за можливе застосувати стосовно ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру за клопотанням прокурора.

Суд, вислухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 , його законного представника, захисника, враховуючи думку прокурора, потерпілого та його законного представника, а також представників служби у справах дітей Близнюківської селищної ради та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, які просили задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої ст. 105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктами 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що: 1) Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо; 2) суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою

для виправлення неповнолітнього; 3) строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_6 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_6 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_6 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Неповнолітній ОСОБА_6 вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, навчається у 10 класі КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області», зареєстрований за адресою: Харківська область, Лозівський район, Близнюківська ТГ, смт. Близнюки, вулиця Юрка Старостіна, будинок № 1, фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий; за місцем навчання характеризується, як активний, комунікабельний, емоційний учень з гарним почуттям гумору, має навчальні досягнення низького та середнього рівня через нестійку увагу та зосередженість, важко даються предмети природничого циклу, виявляє інтерес до уроків фізичної культури та зарубіжної літератури. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Неповнолітній ОСОБА_6 мешкає спільно з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка залучена в якості його законного представника по вказаному кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 , під нагляд якої запропоновано передати неповнолітнього ОСОБА_6 , який доводиться їй рідним сином, відносно нього батьківських прав не позбавлена. На переконання суду остання здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього ОСОБА_6 та здійснювати постійний контроль за його поведінкою.

Таким чином, враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризуються за місцем навчання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд матері, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у виді передання під нагляд матері, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, обґрунтовані належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 369-372, 395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, ученика 10 класу КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру у виді: 1) передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на термін 1 (один) рік, про що їй оголосити та яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку; 2) строком на один рік обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_6 , і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборони у вечірній час відвідувати кафе, бари, танцмайданчики, інші заклади розваги; заборони ухилятися від онлайн навчання у навчальному закладі; заборони вживати алкогольні напої, наркотичні та психотропні речовини, палити тютюнові вироби.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити ОСОБА_6 , його законному представнику ОСОБА_7 та прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1