Справа № 517/353/24
Провадження № 1-кп/517/26/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року с-ще Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка кримінальне провадження, внесене 01.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, працюючого робітником у Захарівській селищній раді Роздільнянського району Одеської області, із базовою загальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- 04.03.2024 вироком Фрунзівського районного суду Одеської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2024 Фрунзівським районним судом Одеської області було розглянуто цивільну справу № 517/97/24 за заявою ОСОБА_6 , видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_4 та встановлено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 2 (два) місяці з наступними заборонами: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У подальшому, 01.02.2024 ОСОБА_7 під підпис був належним чином ознайомлений з рішенням суду, з умовами обмеження та юридичними наслідками у разі їх порушення.

Однак, 29.02.2024, приблизно о 13 год 08 хв., у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення кримінального проступку, спрямованого на умисне невиконання обмежувального припису №517/97/24 від 26.01.2024 виданого Фрунзівським районним судом Одеської області, згідно якого ОСОБА_4 заборонено ведення телефонних переговорів з ОСОБА_6 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 2 (два) місяці.

Реалізуючи свій умисел на вчинення кримінального проступку, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим із обмежувальним приписом Фрунзівського районного суду Одеської області № 517/97/24 від 26.01.2024, яким останньому заборонено ведення телефонних переговорів з ОСОБА_6 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 2 (два) місяці, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 29.02.2024 о 13:08 год., ОСОБА_4 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 , покликав до слухавки ОСОБА_9 та вчинив сварку з останньою, обзивав нецензурними словами, погрожував їй фізичною розправою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального проступку визнав, розкаявся та суду пояснив, що раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за домашнє насильство. В січня місяці 2024 року видано обмежувальний припис, згідно якого на нього було покладено обмеження у виді обмеження спілкування, телефонних розмов з ОСОБА_6 та перебування в місці її проживання. З вказаним приписом він був ознайомлений 01.02.2024. У подальшому, а саме 29.02.2024 близько 13 год він, не зважаючи на заборону спілкування, в тому числі і телефонного з ОСОБА_6 , зателефонував на мобільний телефон дочки ОСОБА_8 та сказав останній передати слухавку ОСОБА_6 . Під час спілкування з ОСОБА_6 він намагався з`ясувати з нею стосунки, вимагав надати йому документи. Перед тим, як зателефонувати ОСОБА_6 він вживав алкогольні напої. Також ОСОБА_4 повідомив суду, що шкодує про вчинене та запевнив суд про недопустимість такого в майбутньому.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що вона раніше перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 . За час спільного проживання між ними постійно виникали конфлікти, ініціатором, яких завжди був ОСОБА_4 . Конфлікти виникали, в той час коли ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, останній постійно принижував та ображав її, застосовував щодо неї нецензурну лайку. Через те, що ОСОБА_4 постійно її ображав, принижував, ОСОБА_6 неодноразово викликала працівників поліції. В січні 2024 року вона звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_4 із встановленням певних заборон. Рішенням суду від 26.01.2024 її заяву було задоволено та видано обмежувальний припис та на ОСОБА_4 покладено обмеження у виді обмеження спілкування, телефонних розмов з нею та перебування в місці її проживання. Після винесення обмежувального припису судом вона у своєму телефоні заблокувала номер телефону ОСОБА_4 . Разом з тим, 29.02.2024 на мобільний телефон її дочки зателефонував ОСОБА_4 та вимагав покликати її для розмови. Коли вона взяла слухавку одразу повідомила ОСОБА_4 , що йому рішенням суду заборонено спілкуватися з нею та він порушує таке рішення. На що ОСОБА_4 відповів, що про таке обмеження йому відомо, але він хоче виясняти відносини та хоче забрати у неї документи. Просить призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог закону у виді обмеження волі.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 29.02.2024 з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви, вона просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який не виконує припис визначений йому Фрунзівським районним судом Одеської області та періодично ображає її та обзиває нецензурними словами.

Відомості за вказаним фактом зареєстровані за ст. 390-1 КК України у встановленому порядку 01.03.2024, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 26.01.2024 вбачається, що відносно ОСОБА_4 видано обмежувальний припис строком на два місці. Вказаним обмежувальним приписом визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 та покладено на нього наступні обов`язки: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З обмежувальним приписом ОСОБА_4 був ознайомлений 01.02.2024.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, які узгоджуються із заявою потерпілої ОСОБА_6 та показаннями потерпілої, рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 26.01.2024 та відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Отже, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікуватиза ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою щодо якої такі заходи застосовані судом.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні від 06.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої за місцем проживання обвинуваченого вбачається, що у виконком селищної ради скарги та заяви від жителів на ОСОБА_4 не надходили.

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копії вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, а саме вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024 за ст.126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив умисний кримінальний проступок, вину визнав, не перебуває на диспансерному наркологічному обліку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено, оскільки суд не вбачає в показаннях та поведінці обвинуваченого ознак щирого каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Санкція ст. 390-1 КК України передбачає можливість суду призначити покарання у виді пробаційного нагляду або обмеження волі.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, негативну перед кримінальну поведінку обвинуваченого, яка полягає в тому, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності і належних висновків для себе не зробив, на даний час засуджений та відбуває покарання у виді громадських робіт, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Судом не встановлено наявності обставин, визначених ст. 69 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які б з урахуванням особи винного дали можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за це кримінальне правопорушення.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 судимий вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024 за ст.126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, яке відбуває на даний час. Теперішній кримінальний проступок ОСОБА_4 вчинено до постановлення вказаного вироку, а саме 29.02.2024.

Вказане є підставою для застосування ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із зарахуванням покарання, відбутого частково за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024.

Так, згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до довідки Роздільнянського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області від 17.05.2024 ОСОБА_4 , залишилось відпрацювати 100 годин громадських робіт.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно ст. 100 КПК України слід вирішити долю речових доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався та ураховуючи приписи ст. 374 КПК України та відсутність жодних клопотань зі сторони учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не застосовувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст. 390-1 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024, більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк остаточно призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень частково відбуте покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024.

Речовий доказ мобільний телефон марки «ZTE A7030» чорного кольору, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: