УХВАЛА

04 червня 2024 року

м. Київ

справа № 125/1105/17

провадження № 51 - 4206 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про відвід судді

ОСОБА_1 від участі у провадженні за його касаційною скаргою,

установив:

До касаційного суду втретє надійшла втретє касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року. Разом із касаційною скаргою засуджений подав до Верховного Суду заяву про відвід судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого відводу засуджений посилається на пункти 4 та 5

ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК),

як на підстави для відводу судді-доповідача ОСОБА_1 . На думку засудженого обставинами, які викликають сумнів у неупередженості судді є те, що він неодноразово постановляв ухвали, якими відмовляв у перегляді вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду щодо нього, а також те, що засуджений звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії цього судді. Також вказує, що в порушення вимог ст. 35 КПК, його касаційні скарги потрапляють до судді-доповідача ОСОБА_1

Обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що заява про відвід не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Нормами статей 75 і 76 КПК передбачено обставини, що виключають участь судді в розгляді справи.

Відповідно до ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

За приписами ст. 35 КПК у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує, зокрема, об`єктивний

і неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями

з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК, визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до п. 2.3.44 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції рішення Ради суддів України від 06 жовтня

2022 року № 31) раніше визначеному в судовій справі головуючому судді

(судді-доповідачу) передаються касаційні скарги, що надійшли до суду касаційної інстанції після визначення судді-доповідача у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено.

Крім цього, підпунктом 2.3.46 розділу ІІ згаданого Положення (у зазначеній редакції) визначено, що у разі надходження апеляційних (касаційних) скарг, які подані в рамках однієї справи, але на різні судові рішення, такі скарги передаються раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу), якщо провадження не закінчено.

За змістом п. 1.1 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді (далі - Засади), затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року, зазначені Засади запроваджені з метою введення в дію змін, унесених до процесуального законодавства, приведення вищезазначеного Положення, зі змінами та доповненнями у відповідність із нормами процесуального законодавства (діють до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) та визначають правила: 1) застосування Положення з урахуванням юрисдикції та інстанційності Верховного Суду, норм процесуальних кодексів та законів України, зокрема, щодо автоматизованого розподілу позовних та інших заяв, апеляційних, касаційних та інших скарг, кримінальних проваджень, клопотань, подань та інших визначених законом процесуальних документів, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, судових справ між суддями; 2) визначення складу суду у Верховному Суді.

Пунктом 1.3 вищезгаданих Засад передбачено, що збори суддів касаційного суду для здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями, серед іншого, визначають у разі необхідності особливості застосування Засад відповідними касаційними судами з урахуванням положень процесуального законодавства.

Зборами суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду

від 30 листопада 2020 року № 15 прийнято рішення, що всі скарги, подані в межах єдиного унікального номера кримінального провадження (справи), у тому числі на різні судові рішення, передаються раніше визначеному судді-доповідачу без урахування п 1.9 Засад.

З матеріалів провадження вбачається, що 26 грудня 2022 року на адресу Верховного Суду від захисника ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на вирок Барського районного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 26 грудня 2022 року зазначену скаргу було розподілено для розгляду

судді-доповідачеві ОСОБА_1 та суддям ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , які входять до складу колегії.

Колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ухвалою від 27 грудня 2022 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху на підставі положень ст. 429 КПК та надно строк на усунення недоліків. 16 січня 2023 року на виконання зазначеної ухвали від захисника надійшла нова касаційна скарга.

16 січня 2023 року у зв`язку з відпусткою судді ОСОБА_6 було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і визначено склад колегії суддів: головуючий - ОСОБА_1 , члени колегії ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 2 березня 2023 року захиснику ОСОБА_5 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Після чого, в межах цієї справи ( № 125/1105/17) на адресу Верховного Суду надходили касаційні скарги від захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_4 , які ухвалами Верховного Суду були повернуті.

Враховуючи вищенаведені принципи функціонування АСДС, а також те, що раніше подані касаційні скарги захисників та засудженого ОСОБА_4 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року

та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року були подані на судові рішення, постановлені в межах однієї судової справи (єдиний унікальний номер 125/1105/17), касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 була передана АСДС для розгляду раніше визначеній (у провадженні № 51 - 4206

ск 22) колегії суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які входять до складу колегії.

При цьому у даному провадженні касаційний розгляд за касаційними скаргами сторін у справі не здійснювався (рішення приймалися лише на стадії відкриття касаційного провадження), що свідчить про те, що провадження у даній справі

не закінчено.

Таким чином, передача вищевказаної касаційної скарги засудженого раніше визначеному судді-доповідачу ОСОБА_1 та суддям, що входять до складу колегії - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було проведено згідно з вимогами чинного законодавства, оскільки така надійшла в межах єдиного унікального номера кримінального провадження (№ 125/1105/17) та провадження у цій судовій справі не закінчено.

Крім того, як убачається зі змісту поданої засудженим ОСОБА_4 заяви про відвід, наведені в ній доводи щодо упередженості судді-доповідача ОСОБА_1 зводяться до незгоди засудженого з постановленими за головуванням судді ОСОБА_1 судовими рішеннями за касаційними скаргами засудженого та його зверненні до Вищої ради правосуддя зі скаргою

на суддю.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку

в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 48).

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, проте засуджений таких доказів не наводить.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді.

Це означає, що під час з`ясування питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності в певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те,

чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Таким чином, заявлений засудженим відвід не містить жодних даних, які

б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними нормами кримінального процесуального закону, та обґрунтованих доводів про упередженість судді-доповідача. Жодні факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді з точки зору як об`єктивного, так і суб`єктивного критерію, заявник не навів. Отже, його побоювання щодо упередженості судді-доповідача ОСОБА_1 не можна вважати об`єктивно виправданими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви засудженого про відвід судді-доповідача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 75, 76, 81 КПК, Суд

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 від участі у провадженні за його касаційною скаргою, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3