Дата документу 02.04.2024 Справа № 331/6986/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/6986/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/319/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, яка має середню освіту, на утриманні малолітніх дітей не має, незаміжня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 21 квітня 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпро за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 04 травня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпро за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 3 місяці. Вирок набрав законної сили 04 червня 2020 року;

- 29 листопада 2021 року вироком Дніпровського апеляційного суду вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року в частині призначеного покарання скасовано. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- 09 березня 2023 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки, на підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та один місяць,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Дніпровська УВП №4».

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом частково складання покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2023 року остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обраховувати з 05 червня 2023 року - з моменту проголошення вироку.

Зараховано ОСОБА_6 до строку призначеного судом покарання термін частково відбутого нею покарання за попереднім вироком з 20 травня 2020 року до 20 травня 2021 року включно.

Зараховано ОСОБА_6 до строку призначеного судом покарання термін частково відбутого нею покарання за попереднім вироком з 05 жовтня 2021 року до 04 червня 2023 року включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватою ОСОБА_6 у пред`явленому їй обвинуваченні за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 186 КК України, виправдати ОСОБА_6 за недоведеністю вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду кримінального провадження сторона захисту неодноразово звертала увагу суду про відсутність в матеріалах провадження належних та допустимих доказів, які у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть вказувати на наявність винних дій обвинуваченої.

Так, захисник вважає, що судом було не дотримано норм матеріального та процесуального права під час надання правової оцінки доказу у виді постанови керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя, старшого радника юстиції ОСОБА_9 , винесену 04 вересня 2021 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні ЄРДР №0000263 від 23 травня 2021 року.

Як вбачається зі змісту постанови, прокурор встановив, що в провадженні слідчого ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування за номером ЄРДР 0000679, у зв`язку із чим для здійснення повноважень у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000679 від 04 вересня 2021 року, керівник прокуратури постановив: призначити групу прокурорів у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000263 від 23 травня 2021 року у складі : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Отже, наявні суперечності, які містяться у вступній та мотивувальній частині процесуального рішення по відношенню до резолютивної частини, що є порушенням вимог частини 1 статті 9, статті 110 КПК України та з огляду на резолютивну частину процесуального рішення, з урахуванням статей 85, 87 КПК України, це вказує на неналежність та недопустимість постанови, як доказу, оскільки не наділяє повноваженнями визначену групу прокурорів здійснювати повноваження у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000679 та містить істотні суперечності, що є підставами стверджувати про протиправну постанову про призначення у кримінальному провадженні групи прокурорів, винесену у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000679.

Суд першої інстанції залишив без уваги доводи сторони захисту, та без наявних правових підстав зробив висновок, що зазначена вище постанова прокурора є належним та допустимим доказом, в якій було допущено описка.

З цим також не погоджується захисник, оскільки описка це допущена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Як вбачається зі змісту постанови прокурора, останній призначив групу прокурорів в іншому кримінальному провадженні, номер ЄРДР якого суттєво відрізняється від номера ЄРДР, за яким відносно Корнілової здійснювалось досудове розслідування. Також, відрізняється і календарна дата внесення відомостей в ЄРДР, що вказує не на допущену описку, а на допущену грубу помилку у резолютивній частині процесуального документа або грубу помилку у вступній та описовій частині постанови.

Крім того, захисник вважає, що судом не було дотримано норм матеріального та процесуального права під час надання правової оцінки доказу у виді постанови про визнання по кримінальному провадженню речових доказів, винесену 04 вересня 2021 року слідчим СВ Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій ОСОБА_15 .

Суд не надав оцінки діям слідчого, який всупереч встановленим нормам законодавства, не мав права приймати рішення про передачу тимчасово вилученого майна на зберігання, оскільки нормами частини 1 статті 169 КК України визначено, що рішення про повернення речових доказів приймається прокурором.

Також, судом не надана правова оцінка доводам сторони захисту щодо невиконання органом досудового розслідування вимог законодавства, які встановлюють порядок поводження з тимчасово вилученим майном, зокрема, звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на таке майно, що в свою чергу, дало би право органам досудового розслідування проводити подальші процесуальні дії з такими доказами.

Крім того, на думку захисника, є помилковим висновок суду, що накладення арешту та не повернення слідчим тимчасово вилученого майна, могло б негативно позначитися на забезпеченні прав потерпілої сторони на відшкодування шкоди або зменшення негативних наслідків від кримінального правопорушення. Сторона захисту звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які звернення потерпілої сторони до слідчого та/або прокурора про повернення тимчасово вилученого майна із обґрунтуванням того, що позбавлення права потерпілої сторони на розпорядження таким майном може мати негативні наслідки для Товариства «ОМЕГА».

Також, на думку захисника, є помилковим висновок суду щодо правомірності дій слідчого в частині прийняття законного рішення про повернення вилученого майна із посиланням на норми статті 100 КПК України, яка містить порядок зберігання речових доказів.

Крім того, захисник вважає, що судом не дотримано норм матеріального та процесуального права під час надання правової оцінки доказу у виді протоколу огляду місця події.

Під час дослідження доказів, сторона захисту зауважила, що процесуальна дія була проведена із порушенням вимог КПК України, а саме, норм частин 1, 2 статті 237 КПК України у відповідності до яких, встановлено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду, слідчий застосовував відеокамеру з флеш накопичувачем, проте всупереч частини 1, 2, 3 статті 105 КПК України, слідчий, який проводив процесуальну дію, не долучив до протоколу відеозапис процесуальної дії, який повинен бути належним чином виготовлений, упакований з метою надійного збереження, а також засвідчений підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Суд під час розгляду провадження залишив без уваги доводи сторони захисту про застосування слідчим відеозапису та не долучення до протоколу огляду місця події носіїв інформації. При цьому, захисник не погоджується з висновком суду про те, що слідчий не застосовував відео фіксацію місця проведення процесуальної дії, оскільки місцем вчинення злочину є загально - доступне приміщення - територія супермаркету «Варус», доступ до якого не обмежувався адміністрацією даної юридичної особи, тому за висновком суду дотримання умов щодо фіксації огляду у даному випадку діючим КПК України не передбачено.

Водночас, на думку захисника, в матеріалах провадження відсутні будь-які документи стосовно статусу приміщення, відсутні показання свідків стосовно наявності або відсутності свободного доступу до приміщення охорони.

Окремо захисник звертає увагу на висновок суду, який полягає в тому, що в протоколі огляду місця події зафіксовано, що товар було вилучено саме у обвинуваченої, проте, на переконання захисника, такий висновок спростовується змістом протоколу, в якому зазначено, слідчий вилучив товар із приміщення кімнати охорони, про що і зазначив у протоколі.

Також, судом не дотримано норм матеріального та процесуального права під час надання правової оцінки доводам сторони захисту про відсутність в матеріалах провадження доказів, якими може бути підтверджено факт викрадення майна, його кількість та вартість.

При цьому, захисник зауважує на тому, що висновок суду щодо необов`язковості проведення інвентаризації у випадку встановлення факту крадіжки не відповідає нормам законодавства, оскільки проведення інвентаризації є обов`язковим у разі встановлення фактів крадіжок (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Також, захисник вважає невмотивованим висновок суду стосовно посилання сторони захисту на рапорт правоохоронних органів як на доказ відсутності факту імовірного кримінального правопорушення.

При цьому, захисник наголошує на тому, що захист посилався на рапорт правоохоронців як на доказ незаконного утримання Корнілової працівниками товариства, які як повідомили свідки, змушували обвинувачену відшкодувати вартість товару, який на думку охоронців магазину, було викрадено напередодні, вартість якого була вирахувана із заробітної плати охоронців.

Згідно з вироком суду, 04 вересня 2021 року в період часу з 16 години 31 хвилини до 16 години 38 хвилини, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиць торгового залу зазначеного супермаркету, намагалась таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», сховавши його до сумки, яку вона принесла із собою, а саме:

- Коньяк ХО Ремі Мартен 0,7л 40%, ш/к 522 , в кількості однієї одиниці, вартістю 5543 гривні 20 копійок без урахування ПДВ;

- Коньяк ХО Хеннесі 0,7л. подарунковий 40%, ш/к 218 , в кількості однієї одиниці, вартістю 5519 гривень 20 копійок без урахування ПДВ;

- Віскі 12 років ЧівасРигал 0,7л в коробці, ш/к , в кількості двох одиниць, вартістю 795 гривень 20 копійок без урахування ПДВ за одиницю товару, на суму 1590 гривень 40 копійок без урахування ПДВ;

- Віскі 10 років Таліскер 0,7л, 45,8%, в коробці, ш/к 416, в кількості двох одиниць, вартістю 1191 гривень 20 копійок без урахування ПДВ за одиницю товару, на суму 2382 гривень 40 копійок без урахування ПДВ;

- Віскі Карду 0,7л в коробці, ш/к 573 , в кількості однієї одиниці, вартістю 1383 гривні 20 копійок без урахування ПДВ;

- Віскі Теняку 0,7л, ш/к 284, в кількості однієї одиниці, вартістю 578 гривень 40 копійок без урахування ПДВ;

- Віскі Гленлівет Резерв 0,5л 40% в коробці, ш/к 226, в кількості однієї одиниці, вартістю 652 гривні без урахування ПДВ;

- Коньяк ВСОП Хеннесі 0,5л, 40%, ш/к 511, в кількості однієї одиниці, вартістю 1559 гривень 20 копійок без урахування ПДВ,

а всього намагалась таємно викрасти майно ТОВ «Омега» на загальну суму 19 207 гривень 80 копійок без урахування ПДВ.

Далі, проходячи через вхідний турнікет, ОСОБА_6 побачила, що її дії помічені охоронцем супермаркету «Варус-45», який почав голосно просити її зупинитися та наздогнав біля вхідних дверей. Після чого ОСОБА_6 кинула торби із викраденим товаром на підлогу та намагалась покинути місце вчинення злочину без товару з метою уникнути можливого покарання, тим самим не довела злочин до кінця з причин, що не залежали від її волі, відмовившись від його продовження, оскільки була зупинена охороною СМ «Варус-45» та у подальшому передана співробітникам поліції.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченої.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину не визнала, суду пояснила, що дійсно у той день вона приїхала у м. Запоріжжя із м.Дніпро у гості до своєї подруги. На той час вона вже перебувала у стані алкогольного сп`яніння, однак вирішила ще придбати алкогольні напої. З цією метою вона зайшла у супермаркет «Варус» та виявила, що усі камери схову для речей зайняті. Оскільки вона мала із собою рюкзак та сумку із алкоголем, вирішила зайти із ними до торгівельного залу, при цьому вона розмовляла по мобільному телефону із подружкою. Вона роздивлялась елітний алкоголь, але подруга її умовила не купувати товар та запевнила, що їм вистачить того алкоголю, який вже є, тому вона залишила у залі той товар, який мала намір купити. Оскільки на касах була черга, а вона жодного товару не взяла, то пішла на вихід через турнікет. Однак, коли вона вже вийшла на вулицю, її наздогнав охоронець та затримав її у грубій формі, при цьому пошкодив їй ногу. Її сумку та рюкзак одразу забрали, а її доставили у кімнату огляду, де тримали дві години та погрожували фізичною розправою, якщо вона не відшкодує вартість товару, за якійсь перший епізод, до якого вона не мала жодного відношення. Охоронці нанесли їй тілесні ушкодження та лише після цього викликали працівників поліції. Оскільки вона була дуже налякана, то погоджувалась виконувати усі вимоги поліцейських, зокрема, фотографуватися поруч із алкогольними напоями. Наполягала на тому, що той товар, який був при ній у сумці, вона придбала раніше у іншому магазині, жодний товар із приміщення торгівельного залу супермаркету «Варус» вона не викрадала, тому у вчиненні, інкримінованого їй злочину невинувата.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 вина останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, представник ТОВ «Омега» ОСОБА_16 пояснив, що події відбувались у вихідний день та його не було на робочому місці, однак йому зателефонував співробітник ОСОБА_17 та повідомив про те, що в магазині затримали крадія. Він одразу вирішив поїхати на роботу та скласти відповідні документи. Коли він прибув на місце події, то побачив затриману жінку та товар, який вона намагалась винести, зокрема елітні алкогольні напої. Зауважує на тому, що за словами співробітників охорони та після перегляду відеозапису з камер спостереження може зазначити, що жінку затримали вже на вулиці, за межами приміщення магазину, вона кинула свої сумки та намагалась бігти, однак охоронці її наздогнали. Після чого вони займались підготовкою документів для працівників поліції, обвинувачена в цей час сиділа на стільці та чекала, також розмовляла з ними та просила не викликати поліцію. Вказує на те, що працівники охорони магазину вже знали як виглядає ОСОБА_6 , оскільки вона вже вчиняла крадіжку в магазині та наразі справа перебуває в відділі дізнання Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, тоді обвинувачена встигла вийти з магазину з викраденим товаром. Також, зауважує на тому, що ОСОБА_6 хотіла пронести викрадений товар через вхідний турнікет, оскільки він не обладнаний «антикрадійною рамою».

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді заступника начальника служби безпеки в ТОВ «Омега». Приблизно у вересні 2021 року він та його колеги затримували ОСОБА_6 , зауважує на тому, що вони вже знали її в обличчя, оскільки обвинувачена вчиняла крадіжку з магазину «Варус» раніше. В той день оператор повідомив йому, що до магазину зайшла схожа на ОСОБА_6 дівчина. Він одразу подивився відео з камер відеоспостереження та направився до турнікету на виході. В цей момент співробітники служби охорони вже знали про те, що ОСОБА_6 склала алкогольні напої до своєї сумки. Після чого він помітив як через турнікет та «вертушку» виходить обвинувачена, крикнув їй « Стій » та намагався схопити за сумку, далі підбіг ще один охоронець. В цей час ОСОБА_6 кинула сумку та побігла, вони намагались її наздогнати, після чого повалили, спіймали її та повернулись до магазину, сумка весь час була з ними. ОСОБА_6 не хотіла повертатись до магазину, однак вони завели її до кабінету, одразу подзвонили своєму начальнику ОСОБА_16 та викликали поліцію. Вказує, що він затримував ОСОБА_6 саме у вхідних дверях ТЦ «Аврора». Значно довгий час він не міг викликати поліцію, оскільки ОСОБА_6 не могла визначитись чи буде вона викупати товар чи ні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що працює старшим охоронцем в ТОВ «Омега». Пояснює, що в день, коли відбувались події, до нього від оператора відеоспостереження надійшла інформація про те, що в магазині знаходиться дівчина, яка раніше вчинила крадіжку в супермаркеті «Варус», він одразу дав вказівку повідомити про це заступника начальника служби безпеки в ТОВ «Омега». Після чого він побачив, як зазначена особа виходить із сумкою через вхідний турнікет, ОСОБА_17 намагається зупинити її в «вертушці», однак вона кидає сумки та починає тікати, але ОСОБА_17 встигає наздогнати дівчину. Він взяв сумки та разом вони завели ОСОБА_6 назад до магазину, щоб викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що у вересні 2021 року він прийшов здійснити покупки в магазині «Варус». Його запросили бути понятим. Пам`ятає, що в той день в кабінеті були присутні жінка, працівники поліції та представники охоронної фірми «ВЕНБЕСТ». При ньому з пляжної сумки жінки діставали алкогольні напої, всього було приблизно десять пляшок.

Суд першої інстанції послався також на такі документи:

- рапорт служби 102 про те, що 04 вересня 2021 року о 18:44 годині за адресою: АДРЕСА_3 охоронці магазину « Варус » затримали дівчину, яка намагалась скоїти крадіжку товару з магазину на суму 20 000 грн - 10 пляшок елітного алкоголю. Заявник ОСОБА_16 (т.1 а.п. 80);

- заяву начальника відділу охорони СМ «Варус-45» ОСОБА_16 про притягнення до відповідальності невідомої раніше громадянки, яка 04 вересня 2021 року близько о 16:32 години, знаходячись на території торговельного залу супермаркету Варус-45, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , викрала з торгівельного залу товар в асортименті, чим спричинила матеріальний збиток на суму 19 208,20 грн без ПДВ ( т.1 а.п. 81);

- довідку-рахунок про перелік та вартість викраденого товару ( т.1 а.п. 82-83);

- довідку про те, що з моменту заходу невідомої громадянки, скоївши крадіжку 04 вересня 2021 року, вказаний товар по касі не приходив ( т.1 а.п. 83);

- протокол огляду місця події від 04 вересня 2021 року, з якого убачається, що проводиться огляд приміщення кімнати охорони супермаркету «Варус - 45», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 83/85 . В кімнаті охорони знаходяться два столи та два стільці. На стільці сидить дівчина років 25 на вид, з русим волоссям, одягнена в кофту сірого кольору, джинси сірого кольору та кросівки сірого кольору з сумкою бежевого кольору. Дівчина представилась як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ліворуч від дівчини знаходиться сумка синього кольору, сумка червоно-білого кольору. Праворуч від дівчини знаходиться 10 пляшок з алкогольними напоями. Як пояснила вказана дівчина, зазначені пляшки з алкогольними напоями, вона намагалася викрасти з супермаркету «Варус - 45», але була зупинена працівниками охорони супермаркету. На запитання дівчина вказала, що грошових коштів та банківських карток для оплати вона при собі не має. В подальшому зазначене майно було вилучене ( т.1 а.п. 84-93);

- протокол огляду речового доказу від 05 вересня 2021 року - DVD-R диску «Esperanza», на якому знаходиться папка із назвою « Варус 04 вересня 2021 року », в якій знаходяться 9 файлів з записом з камер відеоспостереження формату MP4, відеозаписи були відтворені у судовому засіданні, згідно з якими зафіксовано, як 04 вересня 2021 року ОСОБА_6 заходить до приміщення торгівельного залу супермаркету «Варус», бере візок, певний час перебуває у відділі із елітним алкоголем, обирає товар та складає його до візка. На відео зафіксовано, що у ОСОБА_6 у візку знаходиться сумка синього кольору та рюкзак на плечах. Далі ОСОБА_6 перекладає товар у дві великі сумки, одну з яких вона несла при собі на момент входу у торгівельний зал, та направляється до виходу. Декілька секунд стоїть поруч із касами, а потім виходить із сумками через турнікет для входу, підходить до вхідних дверей торгівельного центру, де її зупиняє охоронець. Далі у скляному турнікеті, який обертається, відбувається штовханина між жінкою та двома охоронцями. Ця група людей опиняється на вулиця поруч із входом, одна сумка стоїть на асфальті, її підіймає охоронець. У цей момент інший охоронець тримає жінку, яка намагається вирватися із його захвату, починає бігти, але її зупиняють. Далі на відео зафіксовано як один охоронець веде жінку назад до приміщення магазину, а інший несе в руках дві сумки (т. 1 а.п. 98-103).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення та, водночас спростовують версію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінованого їй правопорушення.

Так, з показань свідків убачається, що ОСОБА_6 , зайшовши до приміщення магазину «Варус», поклала елітні алкогольні напої до своєї сумки, а потім, не зупиняючись на касі, для того, щоб оплатити за цей товар, пройшла з ним через вхідний турнікет, та в подальшому була зупинена співробітниками охорони магазину.

Зазначене повністю узгоджується з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Варус», який було досліджено під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Доводи захисника з приводу невідповідності номеру кримінального провадження, внесеного до ЄРДР разом із датою внесення, який містяться у вступній та мотивувальній частині постанови про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, номеру провадження, який зазначено в резолютивній частині постанови, не є слушними, виходячи з такого.

Як убачається з постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 04 вересня 2021 року (т.1 а.п. 79), у вступній та мотивувальній частині вказано номер кримінального провадження 0000679, а в резолютивній частині - 0000363 від 23 травня 2021 року.

На думку колегії суддів, викладене вочевидь є опискою, що допущена особою, яка склала вказану постанову.

В свою чергу, зміст зазначеної постанови свідчить про те, що вона стосується саме цього провадження.

Відповідно, допущення в певній частині постанові зазначеної описки у номері провадження не вказує на те, що процесуальне керівництво у провадженні здійснювали не уповноважені прокурори, та не тягне за собою визнання всіх доказів сторони обвинувачення недопустимими, а доводи сторони захисту про протилежне, на думку колегії суддів, є помилковими.

Що стосується доводів захисника в апеляційній скарзі про недопустимість як доказу постанови слідчого про визнання по кримінальному провадженню речових доказів від 04 вересня 2021 року, з тих підстав, що вказане майно (алкогольні напої) є тимчасово вилученим майном, оскільки були вилучені під час огляду місця події, однак у супереч вимогам КПК України, питання щодо накладення на нього арешту ані слідчим, ані прокурором не вирішувалось, із відповідними клопотаннями орган досудового розслідування до слідчого судді не звертався, натомість передав на відповідальне зберігання вилучене майно потерпілій стороні, колегія суддів звертає увагу на таке.

На вказані, як і на інші доводи сторони захисту, судом у вироку надано змістовну та вмотивовану відповідь, з якою повністю погоджується і колегія суддів.

Те, що в ході досудового розслідування не ініціювалось питання про накладення арешту на вилучене майно, а це майно було передано органом досудового розслідування на відповідальне зберігання потерпілій стороні, не вказує на недопустимість речових чи інших доказів.

Перевіряючи доводи захисника про відсутність в матеріалах провадження відеозапису проведення огляду місця події, колегія суддів доходить таких висновків.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2023 року, справа №378/856/21, провадження № 51-2067км23, для встановлення того, чи був протокол огляду місця події допустимим як доказ у кримінальному провадженні, необхідно визначити законодавчо встановлені підстави, порядок та умови, необхідні для його збирання, саме на той час, коли він був зафіксований і одержаний. Якщо слідчим був порушений порядок його збирання, такий доказ не може вважатись допустимим і бути підставою для прийняття процесуальних рішень.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України, огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року, справа №214/5779/18, провадження № 51-2406км22, згідно з положенням ч.10 ст. 236 КПК України, обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Разом із тим, ч.10 ст.236 КПК України регламентує, що такий порядок проведення обшуку (огляду) житла є обов`язковим лише у випадку здійснення його на підставі ухвали слідчого судді, тобто з дозволу, який надається слідчим суддею до початку цієї слідчої дії.

Відповідно до матеріалів провадження, орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді для отримання ухвали про надання дозволу на проведення огляду місця події, зважаючи на те, що місцем огляду є приміщення кімнати охорони супермаркету «Варус-45», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 83/85 .

За таких обставин, в цьому випадку проведення огляду місця події не повинно було проводитись з обов`язковою фіксацією за допомогою аудіо-, та відеозапису.

Відтак, слідчий не мав обов`язку долучати до протоколу огляду місця події відеозапис проведення цієї слідчої (розшукової) дії.

Більш того, в матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що під час вищевказаної слідчої дії були порушені чиїсь права.

Також, відсутні дані, які б свідчили про те, що обставини, зафіксовані відповідним протоколом огляду місця події, спотворені чи є недостовірними.

ОСОБА_6 у присутності понятих підписала вказаний протокол без жодних зауважень.

Згідно з протоколом, в ході огляду сумка, яка була при ОСОБА_6 , з викраденим останньою товаром, була вилучена.

Таким чином, вищевказані доводи захисника є безпідставними.

Доводи захисника про необхідність обов`язкового проведення інвентаризації для доведення в ході досудового розслідування факту викрадення майна, неможна вважати слушними, оскільки дослідженими доказами, в т.ч. вищевказаним відеозаписом, повністю підтверджується факт викрадення ОСОБА_6 майна, вказаного в обвинувальному акті та у вироку суду.

До того ж, як зауважив Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року справа № 739/2042/21, провадження № 51-1556км23, обов`язковість проведення інвентаризації у разі встановлення факту крадіжки чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена.

Крім того, на підтвердження переліку та вартості викраденого майна, потерпілою стороною було надано органу досудового розслідування відповідну довідку-рахунок, яка узгоджується з іншими доказами.

Таким чином, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини провадження, надав правильну оцінку всім наданим сторонами доказам.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції фактичним обставинам провадження відповідають та ґрунтуються на безпосередньо досліджених судом доказах, які є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного рішення.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винної. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не убачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Суд перевірив та надав у вироку відповіді на всі доводи сторони захисту, при цьому навів обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4