ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи стосовно якої

застосовано примусові

заходи медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

представника лікарні ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 задоволено заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» та продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Мотивуючи прийняте рішення суд послався на те, що ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 14 листопада 2019 відносно ОСОБА_7 , який вчинив діяння, що мало ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, з 03.12.2019 ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні у Дніпровській Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», та ухвалами Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10.06.2020 року, 06.11.2020 року, 20.05.2021 року, 04.11.2021 року, 04.05.2022 року, 01.11.2022 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру. Судом також враховано, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №921 від 02.10.2023 ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, а відтак враховуючи що ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, становить особливу небезпеку для оточуючих і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, а тому заява представника установи підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на незаконність судового рішення та вважає що його було прийнято передчасно, через те, що попередня ухвала про продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 на час постановлення оскаржуваного рішення не набрала законної сили так як перебувала на стадії апеляційного оскарження.

Разом з цим, захисник вказує і на порушення вимог КПК України в тій частині, що із заявою про продовження звернувся не лікар який безпосередньо лікував ОСОБА_7 а представник лікарні. Також ставить під сумнів законність висновку комісії лікарів психіатрів, оскільки у ньому не встановлена оцінка ризику вчинення суспільно-небезпечного діяння, відсутність чого не змогли пояснити допитані судом лікарі, як і того, яким чином ними було визначено особливу небезпеку ОСОБА_7 для оточуючих, про що йдеться у цьому ж висновку. Додатково захисник зазначає, що ОСОБА_7 підтвердив що вважає себе психічно хворою людиною, жалкує про вчинене, однак нічого не пам`ятає, не відмовлявся від лікування та не відмовляється на цей час.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні особа, відносно якої розглядається клопотання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник установи заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 514 КПК України, ч. 1 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

З матеріалів провадження видно, що ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , який вчинив діяння, що мало ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме: ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні у Дніпровській Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» з 03 грудня 2019 року і по теперішній час. Діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу.

Ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2020, 06.11.2020, 20.05.2021, 04.11.2021, 04.05.2022, 01.11.2022, 04.08.2023 продовжувалось застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом щодо ОСОБА_7 , останній раз, 06.12.2023.

З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що заява про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 подана до суду 17.10.2023 року, тобто до спливу 6-місячного строку, та уповноваженою особою - лікарем-психіатром ОСОБА_9 , який є представником Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Інститут судової психіатрії МОЗ України разом з висновком комісії лікарів-психіатрів №921 від 02.10.2023.

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів №921 від 02.10.2023 дійшов висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 14.11.2019.

Цим висновком підтверджується, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання. З огляду на те, що маячні ідеї впливу, оволодіння, особливих здібностей, афективно знебарвлені, відносяться до подій минулого, але як прояви хвороби ОСОБА_7 не сприймаються, у нього спостерігається періодично виникаюча дратівливість, емоційна нестійкість, виявляються розлади емоційно-вольової сфери (холодність, відгородженість, черствість), формальні розлади мислення з непослідовністю, аморфністю, а також неусвідомлення хворобливості свого психічного стану, тяжкості скоєного, необхідності лікування, що свідчить про особливу небезпеку хворого для оточуючих, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

В той же час в пункті 25 цього висновку зазначено, що ОСОБА_7 на питання відповідає по суті. Емоційно холодний, черствий, відгороджений. При уточнюючих питаннях, щодо минулих хворобливих переживань, мотивів скоєного починає дратуватися, підвищує тон розмови. Мислення непослідовне, аморфне. Розлади сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Маячні ідеї впливу, оволодіння, особливих здібностей знебарвлені, активно пацієнтом не висловлюються, відносяться до подій минулого. Про скоєне розповідає без належного емоційного відгуку та глибини переживань. Щодо правопорушення каже: «у мене тоді був «голос», що наказав вбити мужика, а я переплутав мати з мужиком, я був під гіпнозом». Не сформовані антиалкогольні та антинаркотичні настанови на майбутнє. Себе вважає психічно здоровим. Необхідності прийому лікування не усвідомлює. Дані патопсихологічного дослідження: На перший план при дослідженні виступають виражені порушенння за шизофренічним патопсихологічним симптомокомплексом: зниження критичності, зісковзування на шлях випадкових асоціацій, латентні ознаки, своєрідність суджень. В емоційно-вольовій сфері тривога, дратівливість, схильність до протестних реакцій, напруженість, високий рівень домагань.

В той же, час допитана в суді першої інстанції лікар-психіатр ОСОБА_10 , яка є лікуючим лікарем психіатром пацієнта ОСОБА_7 , підтримала висновок комісії лікарів №921 від 02.10.2023 року, пояснила що ОСОБА_7 продовжує залишатися нестабільним, наявна аутоагресія, нещодавно ОСОБА_7 намагався заподіяти шкоду іншому пацієнту лікарні, схопивши останнього за шию, тобто ОСОБА_7 є соціально небезпечним для оточуючих. При цьому, до скоєного ОСОБА_7 відноситься холодно, без жалю, лікуватися після виписки не бажає, каже, що ліки шкодять його здоров`ю.

Апеляційний суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів №921 від 02.10.2023 щодо ОСОБА_7 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Доводи захисника в судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо неповноти судового розгляду з огляду на те, що судом не були досліджені медична картка стаціонарного хворого та програма соціально-реабілітаційних заходів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 514 КПК України письмова заява представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра) щодо продовження примусових заходів, обгрунтовується лише висновком комісії лікарів-психіатрів, який повинен містити вичерпні дані щодо психічного стану здоров`я хворого. Процедура розгляду заяви про продовження примусових заходів медичного характеру не передбачає обов`язкового використання інших матеріалів, які можуть бути досліджені судом лише у випадку встановлення об`єктивної необхідності в цьому.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 291 від 02.10.2023 року містить усі необхідні реквізити та медичні дані, при цьому апелянтом не наведено переконливих міркувань з приводу його неповноти, неправильності, недостатньої обгрунтованості та/або наявності інших підстав для дослідження додаткових матеріалів, що стосуються стану здоров`я ОСОБА_7 .

Посилання захисника на звернення до суду, в порушення вимог ст. 95 КК України, неуповноваженою особи представником лікарні лікарем ОСОБА_9 , а не лікарем-психіатром, який надає особі психіатричну допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки такі є помилковими і не ґрунтуються на положеннях закону.

За змістом ст. 95 КК України з такою заявою звертається представник закладу, який надає особі психіатричну допомогу. Тобто, твердження в статті який надає особі психіатричну допомогу відноситься саме до закладу, де перебуває особа.

Згідно матеріалів провадження заява до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 була подана представником ДФ «СЗДПН» ДУ «ІСП МОЗ України» за дорученням ОСОБА_9 , тобто відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, за письмовою заявою представника закладу, де тримається особа, що відповідає положенням ст. 514 КПК України.

Щодо доводів захисника щодо передчасності вирішення питання про продовження застосування стосовно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, через те, що попередню ухвалу суду першої інстанції від 04.08.2023 було оскаржено захисником в апеляційному порядку, й 04.12.2023 апеляційним судом її було призначено до розгляду, що на переконання захисника свідчить про те, що зазначена ухвала не набрала законної сили, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки попередня ухвала набрала законної сили через 7 днів після її проголошення та ніким, у встановлений законом строк оскаржена не була.

Статтею 532 КПК України визначено, що вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

В той же час, як вказує захисник, апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції ним було подано 29.11.2023, тобто з пропуском строку на її апеляційне оскарження.

При цьому, колегією суддів встановлено, що за результатом розгляду клопотання адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 04.08.2023, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.01.2024 було відмовлено в задоволенні клопотання та апеляційну скаргу повернено особі, яка її подала, у зв`язку із не встановленням апеляційним судом поважних причин пропуску строку та підстав для його поновлення.

Що стосується наданої захисником копії висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 31.10.2023, яким визначено, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує зміни примусових заходів медичного характеру з лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, то не зважаючи на те, що вказаний висновок було складено ще 31.10.2023, тобто до вирішення судом першої інстанції питання про продовження примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , до суду першої інстанції він не подавався й предметом дослідження не був, а відтак враховуючи межі апеляційного перегляду, апеляційний суд оцінки йому не надає.

В той же час, надаючи цей висновок в судовому засіданні, захисник про його дослідження не клопотав, а просив лише долучити його до матеріалів справи, пояснюючи це тим, що на підставі цього висновку комісії лікарів-психіатрів ним було подано до суду першої інстанції клопотання про зміну примусових заходів медичного характеру з лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом до суду першої інстанції та перебуває там на розгляді.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд заяви представника установи проведено судом першої інстанції відповідно до вимог КПК України, з дослідженням доказів щодо стану хворого за час перебування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, внаслідок чого судом було постановлено законну, обґрунтовану та вмотивовану ухвалу, підстав для її скасування за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну захисника ОСОБА_8 злишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4