САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/429/24
Провадження № 1-кп/726/69/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 08.02.2024, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Задубрівка Чернівецький район Чернівецької області, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресо: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 07.02.2024, приблизно о 16:40, перебуваючи в м. Чернівці, поблизу приміщення ТЦ «Епіцентр», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, незаконно придбав без мети збуту згорток із вмістом речовини кристалоподібного походження шляхом знайдення, та усвідомлюючи про походження даної речовини, незаконно зберігав її при собі у власній шкарпетці, без мети збуту до 17:00 07.02.2024.

У подальшому, 07.02.2024, приблизно о 17:00, ОСОБА_3 був зупинений працівниками УПП роти ТОР в Чернівецькій області за адресою: вул. Хотинська, 10-А, м. Чернівці, неподалік приміщення ТЦ «Епіцентр», та згідно ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» відносно останнього було проведено поверхневу перевірку, під час якої ОСОБА_3 , не маючи змоги зберігати вищевказану речовину, витягнув із шкарпетки згорток із вмістом речовини кристалоподібного походження та помістив його на капот службового автомобіля працівників поліції.

В подальшому, в період часу з 17:45 до 18:05 07.02.2024, слідчо-оперативною групою Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, за участю понятих, в м. Чернівці вулиця Хотинська, 10-А, позаду приміщення ТЦ «Епіцентр», у встановленому законом порядку, під час проведення огляду місця події було оглянуто та вилучено належний ОСОБА_3 згорток із вмістом речовини кристалоподібного походження.

Згідно із висновком експерта № СЕ-19/126-24/1469-НЗПРАП від 12.02.2024 надана для дослідження речовина білого кольору, що знаходиться в прозорому пакеті з застібкою «zip-lock», містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,4048 г.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто в незаконному придбанні та зберіганні психотропних засобів без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (проступку), передбаченому ч.1 ст. 309 КК України визнав та висловив своє розкаяння у вчиненому. Підтвердив дійсність обставин, викладених у обвинуваченні.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просив обмежитися допитом обвинуваченого та проведеним дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України і звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, а також вирішити питання речових доказів та процесуальних витрат, які стягнути з обвинуваченого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, погодився із ним, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений визнав та з якими погодився в повному обсязі.

Таким чином, провівши оцінку показів обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу, тиску та, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропних засобів без мети збуту - доведена повністю, а останній вчинив вказаний кримінальний проступок, за обставин наведених у вироку.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання, у кожному конкретному випадку, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься докримінального проступку; особу винного, який свою вину у вчиненому визнав у судовому засіданні, щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки.

Також суд бере до уваги і ставлення обвинуваченого до вчиненого, обставини кримінального проступку, той факт, що кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального проступку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, прокурором у обвинувальному акті не заявлено та судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Разом із тим, згідно з матеріалами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та до нього застосовувалося покарання у виді штрафу, який обвинувачений сплатив до направлення обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні до суду, а тому відповідно до п.2-1 ст. 89 КК України є таким, що не має судимості.

Однак після вчинення попереднього кримінального правопорушення, знову ж притягається до кримінальної відповідальності за вчинення нового кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувачений не з`являвся на виклики до суду та до нього було застосовано привід.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає недоцільним застосування щодо ОСОБА_3 покарання у виді штрафу та виправних робіт.

Виходячи із суспільної небезпеки вчиненого, обставин за яких вчинено кримінальний проступок, наявності пом`якшуючих покарання обставин; враховуючи при цьому відсутність обтяжуючих обставин; даних, що характеризують особу обвинуваченого, в даному конкретному випадку, суд, враховуючи позицію прокурора, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку 1 (один) рік, і вважає, що саме таке покарання,без ізоляції від суспільства із наглядом за поведінкою обвинуваченого, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

На переконання суду цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого та нейтралізує негативні настанови і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався, клопотань про його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Вилучені психотропні засоби підлягають знищенню.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, а саме на проведення судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та прекурсорів № СЕ-19/126-24/1469-НЗПРАП від 12.02.2024, які згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 1514 гривень 56 копійок (а.м.к.п. 20) - підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 337, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнитиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1514 (одна тисяча чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

-психотропну речовину PVP, масою 0,4048 г., сейф пакет 3691125, що зданий до камери зберігання речових доказів, згідно з квитанцією 057199 від 15.02.2024 знищити.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1