Справа №295/3186/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

скаржника ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 19.01.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000073 від 29.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, та додані до неї матеріали,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 року у провадження слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 19.01.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000073 від 29.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що відмова у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні є незаконною, оформленою не належним чином, що свідчить, на думку скаржника, про порушення норм законодавства.

ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції вимоги скарги підтримав з викладених у ній підстав.

Слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 в судове засідання не прибув. Направив до суду лист в якому просив скаргу розглядати без його участі, та зазначив у ньому, що кримінальне провадження № 0000073 від 29.09.2020 постановою від 31.01.2024 закрито, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність слідчого, на підставі наданих доказів.

Дослідивши скаргу та долучені до неї копії матеріалів, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 29.09.2020, ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.

19.01.2024 постановою слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000073.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З долученого слідчим до матеріалів скарги витягу з ЄРДР від 02.03.2024 слідує, що кримінальне провадження № 0000073 закрито 31.01.2024 року за ч. 1 ст. 284 КК України.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження;

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК Укураїни слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відтак, оскільки на момент розгляду скарги кримінальне провадження № 0000073 є закритим, що підтверджується наданим слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 витягом з ЄРДР від 02.03.2024 р., тому виключається можливість слідчим суддею приймати рішення поза межами досудового розслідування у кримінальному провадженні, доказів іншого слідчому судді не надавалось.

З урахуванням вищенаведеного скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 19.01.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000073 від 29.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1