Справа № 357/4963/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 травня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000854, яке внесене до ЄРДР 02 березня 2024 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто у домашньому насильстві умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, за таких фактичних обставин.

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 15 травня 2023 року по 02 березня 2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_4 , психологічне насильство, яке виражалось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що призвело до психологічних (моральних) страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_4 , а саме, викликало в неї зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її активному соціальному функціонуванню як особистості.

Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , умисно виражався нецензурною лайкою та висловлював погрози в сторону своєї дружини ОСОБА_4 , що проживає разом із ним, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 04 жовтня 2023 року о 22годині 58 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_4 , що виражалося в умисних діях психологічногохарактеру, а саме висловлював образи нецензурними словами, чим вчинивнасильство психологічного характеру та в подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 02 березня 2024 року, приблизно о 02 годині, за місцем проживання його дружини ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, стосовно дружини ОСОБА_4 , а саме висловлював образи нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо дружини ОСОБА_4 , з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи призвело до зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її активному соціальному функціонуванню як особистості.Нестабільний емоційний стан знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим до неї насильством з боку її чоловіка ОСОБА_5 , а тому ОСОБА_4 завдані психологічні (моральні) страждання.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати в судовому засіданні обвинувачення в обсязі обвинувачення.

Сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, передбаченого ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, а також на звільнення ОСОБА_5 , від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000854, яке внесене до ЄРДР 02 березня 2024 року стосовно: ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, а також враховуючи те, що він медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, не перебуває на обліку військовозобов`язаних, характеризується посередньо.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, відсутність претензій з боку потерпілого, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 травня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з 27 травня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області