Справа № 309/3339/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/790/20 за апеляційною скаргою прокурора Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 03.06.2020.

Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, працюючий по найму, одружений, несудимий;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець с. Великий Березний, мешканець АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, працюючий по найму, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимий, на підставі ч. 4 ст. 289 КК України звільнені від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України, а кримінальне провадження відносно них закрито.

Згідно ухвали, 26.07.2019 о 15 год 30 хв ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 , повертаючись з роботи додому по АДРЕСА_3 , побачили на узбіччі дороги мотоцикл марки «JAWA», червоного кольору, без реєстраційних номерних знаків, який був без акумуляторної батареї і деякі деталі з якого валялись поруч, незаконно заволоділи мотоциклом марки «JAWA», червоного кольору, без реєстраційних номерних знаків, ринкова вартість якого згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 13/108 від 11.09.2019 становить 4947 грн, що належав ОСОБА_12 . Після чого, за допомогою автомобіля марки «Мерседес Віто», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , відвезли вказаний мотоцикл в АДРЕСА_1 та помістили у дворогосподарстві АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_11 для подальшого зберігання.

За вказане кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_11 передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 289 КК України.

-2-

На обґрунтування прийнятого рішення, з посиланням на роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 09.10.2018 (справа № 688/1744/16-к) суд зазначив, що обвинувачені добровільно, до повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, заявили правоохоронним органам про незаконне заволодіння транспортним засобом - мотоциклом марки «JAWA», червоного кольору, без реєстраційних номерних знаків, та повернули транспортний засіб, повністю відшкодували спричинені збитки, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що ч. 4 ст. 289 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності судом, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки. Однак, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , до направлення обвинувального акту до суду не відшкодували потерпілому ОСОБА_12 заподіяну шкоду, а заяви про добровільне відшкодування шкоди обвинуваченими подані після їх викриття органом досудового розслідування, що виключає факт добровільної відмови та свідчить про намір обвинувачених уникнути в такий спосіб кримінальної відповідальності. Крім того, викрадений обвинуваченими мотоцикл реально потерпілому повернутий не був, а був вилучений по місцю проживання одного з обвинувачених - ОСОБА_11 , після чого транспортний засіб був поміщений на штраф майданчик Хустського ВП ГУ НП, де знаходиться по теперішній час. Окрім того, прокурор вказує на те, що суд першої інстанції, звільняючи від кримінальної відповідальності обвинувачених, не прийняв до уваги той факт, що про вчинення ними викрадення транспортного засобу останніми було повідомлено орган досудового розслідування лише після реєстрації кримінального правопорушення та початок пошуку мотоцикла органом поліції. Таким чином, прокурор вважає, що для звільнення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до положень ч. 4 ст. 289 цього Кодексу, відсутня одна із складових умов його застосування, а саме: добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам.

На апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , захисником обвинувачених - адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення, в якому останній зазначає про безпідставність апеляційної скарги та вказує на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення ухвали повно та об`єктивно провів судове слідство, висновки суду викладені в ухвалі, відповідають фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а також дотримано норми кримінального процесуального закону під час розгляду справи та постановлення судового рішення. Вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.10.2018 (справа № 688/1744/16-к), згідно якого визначальним фактором звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України є підтвердження добровільності заяви винної особи до правоохоронного органу та проміжок часу, у який це відбулося. Оскільки законом не зазначено, коли саме особа має пред`явити заяву про вчинений злочин правоохоронним

-3-

органам, за висновком Верховного Суду добровільну заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення винний має зробити тільки в певний проміжок часу, при цьому початковим моментом є вчинення особою злочину, а кінцевим є час, з якого особі достеменно стало відомо про її викриття правоохоронними органами, що не пов`язане з її добровільними діями щодо повернення транспортного засобу власнику та відшкодуванням завданих збитків, але до вручення особі письмового повідомлення про підозру (часовий критерій добровільності). Злочин обвинуваченими було вчинено 26.07.2019, заява від обвинувачених надійшла до правоохоронного органу 27.07.2019, а підозра їм оголошена тільки 23.09.2019 та 19.10.2019, тобто у суду були наявні всі підстави для застосування ч. 4 ст. 289 КК України та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності. Тому доводи та обставини для скасування законної ухвали суду, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, є безпідставними та не знаходять свого підтвердження.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та потерпілого береться до уваги те, що вказані особи повідомлені про час та місце апеляційного розгляду; клопотань чи заяв про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від них не надходило; апеляційний суд не визнавав обов`язковість явки обвинуваченого та потерпілого у судове засідання; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 370, 372 КПК України, судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

-4-

Відповідно до ч. 4 ст. 289 КК України звільняється від кримінальноївідповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбаченіцією статтею (за винятком випадків незаконногозаволодіннятранспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), аледобровільнозаявила про це правоохоронним органа, повернулатранспортнийзасіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Аналіз конструкції ч. 4 ст. 289 КК України вказує на те, що цією нормою встановлено спеціальний вид звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 289 цього Кодексу та визначено чотири умови його застосування: 1) вчинення вперше незаконного заволодіння транспортним засобом, крім випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства; 2) добровільна заявавинної особи про вчинений злочин правоохоронним органам; 3) поверненнятранспортного засобу власнику; 4) повне відшкодування завданих збитків.

Відповідно до приписів ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_11 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, послався на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вперше вчинили злочин, передбачений ст. 289 КК України; обвинувачені добровільно заявили правоохоронним органам про незаконне заволодіння транспортним засобом - мотоциклом марки «JAWA», червоного кольору, без реєстраційних номерних знаків, повернули транспортний засіб і повністю відшкодували спричинені збитки, про що свідчить також і відмова потерпілого від позову про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на його користь 10000 грн моральної шкоди та 10000 грн матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність всіх обов`язкових умов для звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до положень ч. 4 ст. 289 КК України, колегія суддів визнає слушними, і такі є передчасними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.07.2019 потерпілий ОСОБА_12 звернувся із заявою до начальника Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області про викрадення у нього 26.07.2019, неподалік пилорами в АДРЕСА_4 , мотоцикла марки «JAWA», червоного кольору без реєстраційних номерних знаків.

Відомості за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення 27.07.2019 о 15 год 30 хв під № 0000687 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

-5-

27.07.2019 ОСОБА_6 та ОСОБА_11 написали заяви про зізнання щодо вчинення ними викрадення мотоцикла та зазначили про те, що транспортний засіб перебуває на території дворогосподарства ОСОБА_11 .

Разом з тим, приймаючи рішення про наявність підстав для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до положень ч. 4 ст. 289 КК України з огляду на те, що обвинувачені до притягнення їх до кримінальної відповідальності добровільно заявили правоохоронному органу про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, суд не встановив часу звернення обвинувачених із заявами до правоохоронного органу, оскільки такі не містять часу їх складання.

Крім того, судом не враховано, що реально транспортний засіб не був повернутий потерпілому, не дивлячись на те, що на вказаний транспортний засіб арешт не накладався, хоч він і був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Окрім того, судом залишено поза увагою і те, що шкода потерпілому ОСОБА_12 відшкодована майже через п`ять місяців, що вбачається з нотаріально завіреної заяви потерпілого ОСОБА_12 від 15.01.2020.

Отже, суд першої інстанції не переконався у здійсненні обвинуваченими всього комплексу вимог, передбачених ч. 4 ст. 286 КПК України та не встановив відповідність фактичних обставин тим обов`язковим умовам, з якими закон пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, прийнявши передчасне рішення про наявність підстав для закриття кримінального провадження та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 289 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховані вищевказані факти та обставини, що призвело до прийняття передчасного судового рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим.

Вищевказані порушення, допущені судом під час розгляду кримінального провадження та при постановленні судового рішення, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, та прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий розгляд.

Враховуючи те, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати дію ст. 7, 9 КПК України.

Частина 6 статті 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

-6-

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Під час нового розгляду кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального та кримінального процесуального законів, взяти до уваги наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження і прийняти законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням положень ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 03.06.2020 про звільнення ОСОБА_11 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 4 ст. 289 цього Кодексу та закриття кримінального провадження,- скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції в іншому скаладі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді