Справа № 127/3509/24
Провадження № 1-кп/127/102/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2024 за № 0000008, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У порушення вимог ст. 41 Конституції України, п. 16 ч. 1 ст. 1, ст. 3 Закону України «Про основи національного спротиву», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п. 1 додатку №1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-XII від 17.06.1992, п. п. 1-2, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, стрілець 3 відділення 3 взводу 3 стрілецької роти добровольчого формування №1 Якушинецької сільської територіальної громади Вінницького району ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так, наприкінці листопада 2022 року, у невстановлені під час досудового розслідування точний час та день, доброволець ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік місця свого проживанняза адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, з метою подальшого зберігання бойового засобу ураження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, незаконно придбав металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «386 280 -...Т» та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною з маркувальними позначеннями «224 - 79 УЗРГМ-2 УЗЧП», які в конструктивному поєднанні відносяться до бойового припасу і є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, відповідно до висновку експерта № CE-19/102-24/1605-ВТХ від 30.01.2024 року.

Вказаний припас доброволець ОСОБА_3 в той же день, діючи з тим же умислом, мотивом та метою, незаконно переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який зберігав у житловій кімнаті під підлогою.

26.01.2024 у період часу з 07:31 год. по 10:14 год. на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «386 280 -...Т» та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною з маркувальними позначеннями «224 - 79 УЗРГМ-2 УЗЧП», які в конструктивному поєднанні відносяться до бойового припасу і є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, чим кримінально-протиправну діяльність останнього було припинено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться. Зробив для себе належні висновки, розуміє наслідки своїх дій, свою вину визнає та щиро кається. Кримінальне правопорушення вчинив вперше, під час досудового розслідування сприяв слідству, на виклики до суду з`являвся. Просить суд врахувати, що він раніше не судимий, характеризується позитивно. Крім того, на даний час він є військовослужбовцем, не несе загрози суспільству, веде законослухняний спосіб життя. Просить суд його суворо не карати та не позбавляти волі, надати шанс на виправлення.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, є військовослужбовцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що у вчиненому він щиро розкаявся, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне не повториться.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такими, що його пом`якшують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, а саме, визнання вини обвинуваченим та вчинення злочину вперше.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчиненене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про наявність достатніх підстав для застосування положень статті 69 Кримінального кодексу України, суд, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання, враховує дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, є військовослужбовцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, також суд враховує обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини та вчинення злочину вперше. При цьому суд враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зазначені обставини, на думку суду, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та свідчать про усвідомлення обвинуваченим вчиненого злочину та щире розкаяння.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування положень ст. 69 Кримінального кодексу України та вважає доцільним при призначенні покарання перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263Кримінального кодексу України.

Згідно статті 58 Кримінального кодексу України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде більш м`який вид покарання, не зазначений в санкції ч. 1 ст. 263Кримінального кодексу України, із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, у виді службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням десяти відсотків в доход держави із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2024 року, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта № CE-19/102-24/1605-ВТХ від 30.01.2024 року в розмірі 6 058 грн. 24 коп.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67, 263 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням десяти відсотків в доход держави із суми грошового забезпечення.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 6 058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн. 24 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2024 року, - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні предмети, вилучені під час обшуку в обвинуваченого 26.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 26.01.2024, передані до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя