КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 квітня 2024 року, апеляційну скаргу прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Тарасівка, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 09.12.2019 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 03.02.2023 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, п.13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання начальника ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУПНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 59 днів, тобто до 17 травня 2024 року, включно з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції, строком на 60 днів.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст.15, п.13 ч. 2, ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Зазначає про те, що існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або найбільш суворе покарання - довічне позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки йому відомі їх анкетні дані.

Крім того, підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушенні, з огляду на те, що він раніше вчиняв насильницькі кримінально карані діяння за, що був засуджений та відбував покарання, однак на шлях виправлення не став.

Звертає увагу на те, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, на утриманні осіб похилого віку або неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, раніше судимий.

На думку прокурора, застосування відносно підозрюваного цілодобового домашнього арешту, не сприятиме досягненню мети кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 квітня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001184, за підозрою ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

18 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

19 березня 2024 року начальник ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУПНП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання органу досудового розслідування та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 59 днів, тобто до 17 травня 2024 року, включно з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також, слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вважав наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_6 заслухано думку прокурора, позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застсоування запобіжного заходу.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя зазначив, що в ході розгляду клопотання доведено обгрунтованність підозри, однак не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З таким висновком не погоджується колегія суддів, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належне виконання ОСОБА_6 перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких прокурором доведено.

На думку колегії суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, про що зазначає в поданій апеляційні скарзі сторона обвинувачення. Тобто висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам є передчасним.

Оцінюючи наведені обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або найбільш суворе покарання - довічне позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки йому відомі їх анкетні дані.

Крім того, підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушенні, з огляду на те, що він раніше вчиняв насильницькі кримінально карані діяння за, що був засуджений та відбував покарання, однак на шлях виправлення не став.

Серед іншого, прокурор у своїй апеляційній скарзі вказав, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, на утриманні осіб похилого віку або неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, раніше судимий.

Колегія суддів дійшла до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 травня 2024 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти - під варту у залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 369/4611/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11-сс/824/2933/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України