У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку письмового провадження матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001732, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та їй призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, та, відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалено, стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 3 029,12 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просила вирок Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2024 року стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м?якість.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з іспитовим терміном на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов?язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

У ході апеляційного перегляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченої, вважав вирок суду першої інстанції, в частині призначення покарання ОСОБА_6 незаконним та таким, що підлягав скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставного застосування ст. 69 КК України, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м?якість.

Апелянт відзначав, що при призначенні покарання, суд формально врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом?якшують покарання, суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Проте, прокурор вважав, що жодна із зазначених судом обставин, що визнані пом?якшуючими покарання, не знайшли свого підтвердження.

Не погоджується з позицією суду і про визнання обставиною, що пом?якшує покарання ОСОБА_6 - її каяття у скоєному, оскільки згідно з роз?ясненнями, що містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінально відповідальності», щире розкаяння характеризує суб?єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Зазначав, що із матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності у ОСОБА_6 належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, осуду, бажання виправити ситуацію, яка склалась. Вирок стосовно ОСОБА_6 не містить належного обґрунтування щодо наявності у діях обвинуваченої цієї обставини, що пом?якшує покарання, не зазначено у розкритті яких саме невідомих органу досудового розслідування обставин вона активно сприяла.

За наведених обставин, прокурор вважав, що визначених у ч. 1 ст. 69 КК України підстав для призначення покарання нижче, від нижньої межі, визначеної санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у суду першої інстанції не було, відтак судом застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, що потягло призначення покарання, яке за своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м?якість.

Разом із цим, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, прокурор вважав, що наявні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Відзначав, що судом першої інстанції неповно досліджено дані, які характеризують особу обвинуваченої, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України потребує повторного дослідження зазначених обставин.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

20.10.2023 р., близько 11.00 год., ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаною про введення по всій території України з 24.02.2022 р. указом Президента України № 64/2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», воєнного стану, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, яка розташована по вул. Кузнецькій в м. Миколаєві , між вулицями Садовою та 1 Слобідською, побачила клітчату сумку, яка знаходилась на вказаній зупинці.

Побачивши вказану сумку, ОСОБА_6 , дістала з неї мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 2 893,20 грн., та гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 250 грн., належні потерпілій ОСОБА_7 , після чого в неї виник раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи вказане, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung», та грошові кошти в сумі 250 грн.

Після чого, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном з власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі 3 143,20 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого мана (крадіжка) , вчинена в умовах воєнного стану.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд, враховуючи, що прокурором подано клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

14.06.2024 р. Миколаївським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

18.06.2024 р. до Миколаївського апеляційного суду від прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 надійшла відмова від апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Положеннями ч. 2 ст. 403 КПК України передбачено - якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року не був оскаржений іншими особами, апеляційне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 403, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3