КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/322/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч. 3 ст. 307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2024, якою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.05.2024 включно, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000284 від 22.06.2023 про обвинувачення зокрема ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307 КК України /ЄУНС 388/502/24/.

Судом першої інстанції розглянуто заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримана під вартою, ухвалено стосовно ОСОБА_9 продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Судом враховано, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином.

Також судом враховано і особистість обвинуваченого, який не має достатніх міцних соціальних зв`язків, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має утриманців, фактично проживає не за адресою зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання, отже, обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, які не допитувалися судом, за наявності такої можливості з урахуванням ймовірної зацікавленості обвинуваченого у спотворенні їх свідчень про дійсні обставини та події кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , просить ухвалу районного суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 скасувати, застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

У разі якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги щодо застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, просить суд апеляційної інстанції визначити розмір застави відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є не мотивованою та не обґрунтованою.

Судом першої інстанції не враховані позитивні характеристики ОСОБА_9 та не взято до уваги той факт, що останній є: особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, на утримані родину, має реєстрацію як ФОП.

Крім того, обвинувачений має виразкову хворобу та хронічний панкреатит, що потребують додаткового медичного обстеження та лікування.

Стороною обвинувачення не надано жодного вмотивованого доказу у підтвердження наявності ризиків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_9 зобов`язується з`являтися на всі виклики прокурора, суду та виконувати інші покладенні на нього обов`язки, на стадії досудового розслідування та судового розгляду вчиняє дії з метою встановлення реальних обставин справи, а не надуманих стороною обвинувачення.

Не встановлено фактів, що можуть свідчити про ризики знищення обвинуваченим речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливу ОСОБА_9 на свідків.

Доводи прокурора, що підозрюваний може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, є хибними та необґрунтованими.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту (обвинуваченого та в інтересах обвинуваченого адвокатів), які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: п. 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із положеннями статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Аналогічно у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа (кримінальне провадження № 0000284 від 22.06.2023) за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Організована група за участі вказаних осіб, протягом червня-листопада 2023 року, вчинила ряд злочинних дій з незаконного виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, збуту особливо небезпечного наркотичного засобу (канабісу) в особливо великих розмірах, ареалом діяльності у Дніпропетровській та Кіровоградській областях.

Тобто, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Кримінальне правопорушення інкриміноване вчиненням за попередньою змовою групою осіб, налічує декілька обвинувачених та епізодів злочинного діяння, територія вчинення інкримінованих злочинів розповсюджується на дві області, тобто, судова справа є складною.

У справі триває судове слідство.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 не перебуває поза межами розумного, затримано його 23.11.2023, а 24.11.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на тяжкість інкримінованого ОСОБА_9 злочину, міру покарання, яка може йому загрожувати, існує ризик того, що обвинувачений може чинити спробу переховуватись від суду, наманись незаконно впливати на свідків з метою зміни показань, затягування явки їх до суду за викликом для надання показань.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати.

Беруться до уваги й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 неодружений, без утриманців.

Разом із тим, обвинувачений не судимий, має постійне місце проживання, де позитивно характеризований, зареєстрований як ФОП, є платником податків, має хронічні захворювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255--3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Разом із тим, вказані положення закону наділяють суд правом, але не є імперативними, тож, колегія суддів вважає за можливе визначити обвинуваченому розмір застави.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено ст. 182 КПК України, а саме ч. 5. Розмір застави визначається у таких межах: п. 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У конкретному випадку, беручи до уваги вимоги ч. 4 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 слід визначити розмір застави сто п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 206, 376, 405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2024, якою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.05.2024 включно, без визначення застави, скасувати.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 19.05.2024 включно.

Визначити ОСОБА_9 розмір застави сто п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у розрахунковому еквіваленті (3 028 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 150) становить 454 200 гривень.

Реквізити внесення застави: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42265404, Банк отримувача Держказначейська Служба України м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0086310.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, покласти на обвинуваченого обов`язок: прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає /перебуває/ без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, а також обов`язок надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_1 , з метою контролю за поведінкою обвинуваченого.

У разі невиконання обов`язків, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4