Єдиний унікальний номер справи 333/3474/23
Номер провадження 1-кп/333/280/24
ВИРОК

іменем України

05 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за №0000306 від 23 лютого 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, маючий середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні малолітніх або не повнолітніх дітей, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.04.2008 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 20.10.2008 Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, звільнений 19.10.2012 з Вільнянської виправної колонії Запорізької області №20 по відбуттю строку покарання;

- 23.03.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 23.09.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- 07.11.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України 1 рік 7 місяців обмеження волі, звільнений 27.11.2020 з Веселівського виправного центру Запорізької області №8 умовно-достроково, не відбутий строк 9 місяців 16 днів;

- 08.06.2023 Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.15 ч.4 ст.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

- 12 лютого 2024 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, 23.02.2023 року приблизно о 09 годині 55 хвилин ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10а, намагався викрасти з торгових стелажів майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: залізну банку зернистої лососевої ікри «Шаланда», вагою 275 г, вартістю 1 039 гривень 92 копійки, без урахування ПДВ,

чоловічий гель для душу «Спорт Нівея», об`ємом 500 мл, вартістю 143 гривні 20 копійок, без урахування ПДВ, гель для душу «Блек Акс», об`ємом 250 мл, у кількості 2 одиниць, вартістю 74 гривні 88 копійок за кожен, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 1 332 гривні 88 копійок, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_4 намагався покинути місце скоєння злочину, але був зупинений працівниками охорони, тим самим не довів свого злочинного умислу до кінця, з причин, які не залежали від його волі, намагаючись спричинити своїми умисними діями ТОВ «Омега» майнову шкоду на зазначену суму

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

Позиція представника потерпілого.

У судове засідання представник потерпілого не з`явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи без його участі, просив притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності та призначити покарання на розсуд суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, викрадене майно повернуто. У зв`язку з тим, що представник потерпілого повідомлявся судом належним чином про дату та час розгляду кримінального провадження, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд справи проводити без участі представника потерпілого.

Позиція обвинуваченого та захисту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Досліджені докази.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст.12 КК України є тяжким злочином.

Мотиви призначення судом покарання.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обвинувачений ОСОБА_4 має судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання та реєстрацію (є внутрішньо-переміщена особа), не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває,

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується її поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, вчинення кримінального правопорушення в наслідок збігу тяжких обставин (скрутного становища).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які мають корисливий характер, його відношення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах нижчої межи санкції статті, за яким кваліфікуються його діяння у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.ст.69,75 КК України.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами сукупності кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року, остаточне покарання слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Суд зауважує, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній в рішеннях по справам «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався, оскільки відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Наразі ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року, строк відбування покарання обчислюється з 08 січня 2024 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-368,370-371,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2024 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2024 року з 08 січня 2024 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- залізна банка зернистої лососевої ікри «Шаланда», чоловічий гель для душу «Спорт Нівея» об`ємом 500 мл, гель для душу «Блек Акс» об`ємом 250 мл, у кількості 2 одиниць, які знаходяться на відповідальному зберіганні у представника потерпілого ТОВ «Омега» супермаркет «Варус-10» ОСОБА_7 залишити ТОВ «Омега» супермаркет «Варус-10»;

- ДВД - диск з записом з камер відеоспостереження ТОВ «Омега» супермаркет «Варус-10» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1