Номер провадження 1-кп/641/506/2024 Справа № 641/1450/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000031 від 12.01.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 25.03.2020 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2023 приблизно о 15:00 Нгуєн Хоанг Ань, правомірно перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , у якій на праві користування проживає ОСОБА_4 , побачив у останнього мобільний телефон, який належить потерпілому. Після цього у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, направлений на заволодіння вищевказаним мобільним телефоном шляхом обману.

Діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не збираючись повертати майно, шляхом обману потерпілого, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_4 мобільний телефон ТМ «Huawei P smart FIG-LX1 3/32 Gb y корпусі синього кольору з IMEІ1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, з обіцянкою подальшого повернення телефону потерпілому, на що ОСОБА_4 , будучи введеним в оману, нічого не підозрюючи про шахрайський намір ОСОБА_3 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон.

Після цього, ОСОБА_3 , отримавши від потерпілого вищевказаний мобільний телефон, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не збираючись повертати майно, вийшов з квартири та розпорядився вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1707 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав заяву, в якій зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 07.03.2024 року, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди і з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, засуджений 25.03.2020 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи вчинення обвинуваченим кримінального проступку, особу винного, обставину, що пом`якшує, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання суд враховує, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно з відомостями Слобідського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області на обліку у центрі з 12.06.2020 року перебуває громадянин ОСОБА_3 , станом на 06.02.2024 року ОСОБА_3 не знятий з обліку у зв`язку зі скоєнням під час іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного осуду м. Харкова від 22 січня 2024 року накладено арешт на мобільний телефон ТМ «Huawei P smart FIG-LX1 3/32 Gb у корпусі синього кольору із IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщений до сейф-пакету № KIV2139915.

За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що в подальшому в застосуванні даного заходу відпала потреба, суд приходить до висновку про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного осуду м. Харкова від 22 січня 2024 року по справі № 641/299/24.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 1514 грн. 56 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/2769-ТВ від 14.02.2024 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/2769-ТВ від 14.02.2024 року у сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного осуду м. Харкова від 22 січня 2024 року по справі № 641/299/24, скасувати.

Речові докази: мобільний телефон ТМ «Huawei P smart FIG-LX1 3/32 Gb у корпусі синього кольору із IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщений до сейф-пакету № KIV2139915, переданий згідно з розпискою від 06.03.2024 року ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1