печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2298/24-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи кримінальне провадження № 0001360 відомості про яке 01.12.2023 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цхінвалі Руспубліки Грузія, громадянина Грузії, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ; потерпіла ОСОБА_6 , її представник - адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 ; особа, яка звернулась із заявою про залучення її в якості потерпілої ОСОБА_10 ; захисник ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_3 , перекладач ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуваєобвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001360 відомості про яке 01.12.2023внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, у якому призначено в підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотав про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, враховуючи необхідність запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду через обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків.

Потерпіла ОСОБА_6 , її представник - адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 та особа, яка звернулась із заявою про залучення її в якості потерпілої ОСОБА_10 підтримували клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, що стосуються клопотання яке вирішується, суд дійшов наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 № 14-рп/2003 в справі № 1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 раніше була предметом розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та продовження строку його дії під час досудового розслідування.

Підставою вважати ризики реальними є та обставина, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель двох людей, за скоєння якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років та маючи громадянство іноземної держави Грузія із високим ступенем вірогідності, ОСОБА_3 може виїхати за межі України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , з високим ступенем вірогідності може використовувати вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів, має можливість незаконно на них впливати, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 у кримінальному провадженні.

Тому, такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе запобігти зазначеним ризикам, які на думку суду є досі реальними.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою необхідно продовжити.

При цьому, суд не вбачає виправданих потреб у визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 розміру застави, з огляду на право суду що закріплене у п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити до 19.05.2024 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали визначити до 19.05.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1