Справа № 464/723/24
пр.№ 1-кп/464/301/24
У Х В А Л А

29 березня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в межах обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000806 від 21.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000806 від 21.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Обвинувачена підтримала подане захисником клопотання, повідомила суду, що повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті. Вона добровільно звернулася до лікувального закладу, де проходила стаціонарне лікування. Просила клопотання задовольнити, та закрити кримінальне провадження з підстав визначених ч.4 ст. 309 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказав, що із наданих стороною захисту доказів, обвинувачена зверталася до лікувального закладу, однак не проходила лікування.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченої, оглянувши матеріали клопотання та матеріали справи, суд встановив наступне.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно виписки епікриз з медкарти №2063 виданої КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» від 11.03.2024 вбачається, що ОСОБА_5 з 06.03.2024 по 08.03.2024 перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні № 1 у вказаному закладі.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Частиною 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Одночасно, Положеннями п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним Кодексом України, у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

Одночасно, п. 2 вищевказаної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

З цього слідує, що приписи ч.4 ст. 309 КК України та позиція Верховного Суду України в сукупності дають можливість суду застосовувати підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності за наявності таких умов: вчинення дій, що містять склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 та ч. 2 ст. 309 КК України, добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; та особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому, у виписці- епікриз з медкарти №2063 від 11.03.2024 року виданій КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» зазначено, що в ОСОБА_5 ознак що свідчать про залежність від наркотияних речовин не виявлено.

З огляду на вищевказане та з урахуванням відсутності обставин щодо встановлення обвинуваченій діагнозу «наркоманія» та лікування саме від наркоманії, суд приходить до думки, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 44, ч.4 ст. 309 КК України, ст.3, 284, 285, 286, 288 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000806 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу та проходження лікування відмовити.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1