ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 розглянувши у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 25 квітня 2024року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Артемівка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, механік-водій 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Навесні 2021 року, перебуваючи у центральній частині м. Красноград Харківської області молодший сержант ОСОБА_2 у невстановленої особи придбав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорій «А,В,С,С1», нібито видане на його ім`я 08.04.2021 ТСЦ 0544, яке надає йому право керувати транспортними засобами категорій «А,В,С,С1», але при цьому не проходив курс навчання в автошколі та не складав іспит на знання правил дорожнього руху, а також відповідно офіційно не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А,В,С,С1».

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія видається державним органом у чітко встановленому законом порядку, переслідуючи мету на використання підробленого офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, отримав у своє розпорядження зазначене вище підроблене посвідчення водія, що надало йому можливість керувати транспортними засобами категорій «А,В,С,С1».

В подальшому, молодший сержант ОСОБА_2 , якому було достовірно відомо, що отримане ним посвідчення водія є завідомо підробленим, та те, що цей документ не виданий державним органом у чітко встановленому законом порядку та не посвідчений установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, постійно зберігав його при собі з метою використання для підтвердження, нібито законного, права керування транспортними засобами категорій «А,В,С,С1».

24 квітня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин молодший сержант ОСОБА_2 , маючи при собі завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , керуючи автомобілем ВАЗ21140, р.н. НОМЕР_3 , рухався по АДРЕСА_2 , де був зупинений працівником поліції у встановленому законом порядку.

Надалі, молодший сержант ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність у нього завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , вирішив використати його під час перевірки документів та пред`явити в якості офіційного документа поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, який здійснював свої функціональні обов`язки по охороні громадського порядку та виявленню порушень правил дорожнього руху на зазначеній території.

Реалізуючи свій протиправний умисел, молодший сержант ОСОБА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на використання завідомо підробленого документа та усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в зазначений час у зазначеному місці, пред`явив та надав для перевірки працівнику поліції наявне у нього підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на своє ім`я з фотографією свого обличчя, чим фактично використав завідомо підроблений документ.

Того ж дня, в період часу з 12 години 53 хвилин до 12 годин 57 хвилин, в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події - ділянки місцевості біля буд. АДРЕСА_2 , молодший сержант ОСОБА_2 надав дізнавачу сектору дізнання відділу поліції №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для огляду вищевказане підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, яке було у подальшому вилучене, а протиправна діяльність припинена.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані як кримінальний проступок передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Ухвалою суду від 18.06.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: заявою ОСОБА_2 про добровільне надання посвідчення водія від 23.04.2024 року, протоколом огляду місця події від 25.04.2024 року з фото-таблицею до нього та флеш-носієм, висновком експерта № СЕ-19/113-24/2482-ДД від 14.05.2024 року, квитанцією про зберігання від 14.05.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , поясненнями ОСОБА_2 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_2 ..

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну кваліфікацію як кримінальний проступок передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений не одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання та проходження військової служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшують покарання ОСОБА_2 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення експертиз у сумі 1893,20 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази:посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 08.04.2021 р., ТСЦ 0544 на ім`я ОСОБА_2 знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держависудові витрати, пов`язані з проведенням експертиз у сумі 1893,20грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_8