Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

22 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0001058 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2023 задоволено заяву захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про відвід старшого слідчого в особливо важливих справах Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні

№ 0001058.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, захисник ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.ст.77, 80 КПК України, подав заяву про відвід слідчого ОСОБА_4 , в якій зазначав про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого по відношенню до його підзахисного - підозрюваного ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, взявши до уваги викладені в заяві захисника доводи про умисне порушення слідчим ОСОБА_4 вимог КПК України, які порушують права та законні інтереси підозрюваного, дійшов висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, які викликають сумніви в об`єктивності слідчого, і задовольнив її.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_2 про відвід слідчому.

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, прокурор вказує, що слідчий суддя постановив невмотивовану ухвалу, що суперечить загальним засадам кримінального провадження і створило перепони у реалізації стороною обвинувачення своїх процесуальних прав та виконанні процесуальних обов`язків, порушило гарантії незалежності слідчого. А тому вважає, що немає ні дозволу, ні заборони на оскарження такого судового рішення. Крім того, посилається на загальні засади кримінального провадження, визначені ст.ст.9, 22, 24, 26 КПК України, як то законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, диспозитивність, положення п.8 ч.2 ст.129 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14.12.2011 та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантоване право на справедливий суд. Тож, стверджує, що відповідно до висновків у постанові Верховного Суду України від 12.10.2017 у справі № 757/49263/15-к, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справах № 237/1459/17, № 243/6674/17-к у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч.3 ст.309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч.4 ст.399 КПК України.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду заяви про відвід слідчого у кримінальному провадженні кримінальним процесуальним законом не передбачено, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Посилання прокурора на п.8 ч.1 ст.129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, є слушними. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого є і однією із загальних засад кримінального провадження, що знайшла своє втілення у ст.24 КПК України, і кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачені законом.

В рішенні Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14.12.2011 року зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Наведене свідчить про те, що це право не є абсолютним.

Крім того, подаючи апеляційну скаргу, прокурор діє від імені держави і не є особою, права або свободи якої порушено, у зв`язку з чим посилання на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є недоречними.

Щодо постанов Верховного Суду України та Верховного Суду, про які йдеться в апеляційній скарзі, то вони містять висновки про застосування норм права, ухвалені у справах, правовідносини в яких не є подібними правовідносинам у даному провадженні, і стосуються оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені кримінальними процесуальними нормами. У цій же справі слідчий суддя діяв у межах свої повноважень згідно з ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до визначеної ст.81 КПК України процедури і постановив ухвалу, яка передбачена законом.

Разом з тим, враховуючи передбачене ч.3 ст.309 КПК України право учасників судового провадження на подання заперечень проти вказаної ухвали слідчого судді під час підготовчого провадження в суді, саме у такий спосіб законодавець і забезпечив право на доступ до правосуддя з оскарження подібних судових рішень.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

А тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1