ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4693/23

13 березня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваничі Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, розлученого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, депутатом не являється, інваліда ІІІ групи, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24.12.20023 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході словесної суперечки, схопив свою співмешканку ОСОБА_5 за одяг, від чого остання впала на підлогу, та наніс потерпілій не менше трьох урарів ногами по лівому та правому стегнах, не менше трьох ударів ногами по волосистій частині голови, внаслідок чого спичинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця правового стегна, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєному кримінальному проступку визнав повністю, щодо фактичних обставин справи не заперечував, щиро кається в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" №2229-VIII, під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність), зокрема, фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210 Стамбул, 11 травня 2011 рік), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі види фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжям або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України і його дії кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій, суд керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст.65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, є пенсіонером та особою з інваліднстю ІІІ групи, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами,які пом`якшують покарання,відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних аба близьких відносинах.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої, особу винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 такий вид покарання як громадські роботи, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.369-376, 381 КПК України КПК України, ст.125 КК України суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1