1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6427/24 1-кс/335/3064/2024
09 липня 2024 року м. Запоріжжя
29.06.2024 слідчий звернулася до слідчого суді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет» за час дії воєнного стану на території України здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвели до підробки інформації, спотворення процесу обробки інформації, шляхом внесення недостовірної інформації до Єдиної державної електронної бази щодо вступу на навчання аспірантів, а також щодо спотворення та підробки інформації щодо поновлення на навчання вступників, які мають тільки повну або базову середню освіту.
Також встановлено, що службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет» причетні до отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з вимаганням неправомірної вигоди, шляхом внесення недостовірних відомостей до Єдиної державної електронної бази щодо вступу аспірантів та вступників до навчального закладу, за посередництва невстановлених представників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в Запорізькій області.
Згідно наявних даних, службові особи вищого навчального закладу «Класичний приватний університет», а саме ректор ОСОБА_6 , перший проректор ОСОБА_7 , перший проректор ОСОБА_8 , проректор з науково-педагогічної роботи ОСОБА_9 , завідувач аспірантури та докторантури ОСОБА_10 , директор Інституту журналістики і масової комунікації ОСОБА_11 , директор Інституту економіки ОСОБА_12 , директор Інституту управління ОСОБА_13 , залучивши підконтрольних їм співробітників, а саме: заступника директора з навчальної та навчально-методичної роботи Інституту журналістики і масової комунікації ОСОБА_14 , завідуючу кафедри кримінального права, процесу та криміналістики Інституту права ОСОБА_15 , начальника відділу якості освіти, ліцензування та акредитації Класичного приватного університету ОСОБА_16 , налагодили механізм вимагання неправомірної вигоди від абітурієнтів за можливість вступу до ВНЗ на аспірантуру, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Так, з абітурієнтів за вступ до аспірантури на 2023 навчальний рік вищевказані особи вимагають 19 550 грн., в якості оплати за 2 семестри 2023-24 року.
Поряд з цим, у вказаному ВНЗ діє схема поновлення на навчання у Фаховому коледжі Класичного приватного університету, яка передбачає внесення до Єдиної державної бази освіти відомостей про поновлення на навчання вступників, які мають тільки повну або базову середню освіту. До цієї протиправної схеми причетні наступні службові особи: директор Коледжу ОСОБА_17 , заступник директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_18 , начальниця навчального відділу ОСОБА_19 .
Окрім того, до протиправної схеми причетні наступні громадяни: ОСОБА_20 та ін. Роль вищевказаних осіб полягає в посередництві злочину, а саме у підшукуванні потенційних абітурієнтів, метою яких є отримання відстрочки для уникнення призову на військову службу.
Таким чином, зазначена злочинна схема, окрім оплати 2-х семестрів навчання вступниками до аспірантури та коледжу, передбачає сплату суми еквівалентної 3000 доларів США готівкою вказаним службовим особам та їх посередникам, в тому числі зі співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості неправомірної вигоди.
Отриманий таким чином прибуток розподіляється між всіма учасниками протиправної схеми. Вказані дії сприяють уникненню військовозобов`язаними особами призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану. Окрім того, вказаний злочинний механізм передбачає подальший виїзд ухилянтів за кордон нібито для участі в наукових конференціях та семінарах
20.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання співробітниці аспіранутри ВНЗ «КПУ» ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку слідчим виявлені та вилучені мобільний телефон «iPhone 13 PRO MAX» в корпусі сірого кольору із сім-картою Водафон з номером НОМЕР_1 , довідка №5487 від 14.05.2024 на ім?я ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він зарахований до аспірантури КПУ, згідно наказу №76 від 03.10.2023, витяг з наказу №76 від 03.10.2023, довідка №5447 від 14.05.2024, договір про підготовку аспіранта №6038 від 04.10.2023, шість аркушів паперу зі списками осіб; бланкова продукція з макетами документів КПУ, копії документів на ім?я ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_3 , копії документів на ім?я ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_3 , копії документів на ім?я ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошові кошти на загальну суму 213 500 гривень, купюрами номіналом 1000 грн. - 1 купюра, 500 грн.- 421 купюра, 200 грн. - 10 купюр.
Вилучені речі та документи відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Так, мобільний телефон, документи та чорнові записи можуть містити в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. Вилучені грошові кошти є об`єктами кримінально протиправних дій та були набуті кримінально протиправним шляхом, отримані службовими особами юридичної особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Повернення грошових коштів та інших речей, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_21 , призведе до втрати речових доказів, унеможливить проведення судових почеркознавчих експертиз та інших слідчих (розшукових) дій, заходів забезпечення кримінального провадження, з метою збору інших доказів у кримінальному провадженні з метою притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, спотворення інформації, що в них міститься, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити. Також слідчий пояснила, що наразі органом досудового розслідування перевіряється причетність вилучених речей та документів до кримінальних правопорушень, встановлюється законність походження та належність вилучених за місцем проживання ОСОБА_21 коштів.
Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 171 КПК України. Так з клопотання слідчого не зрозуміло яка саме підстава накладення арешту на майно. Крім того, клопотання слідчого містить багато неточностей, помилок та описок. Зокрема, слідчим в клопотанні зазначене дівоче прізвище ОСОБА_26 , неправильно зазначено посаду останньої. Жодних доказів того, що вилучені у ОСОБА_26 грошові кошти отримані внаслідок вчинення останньою кримінальних правопорушень слідчим не надано. В клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_27 є співробітницею аспірантури університету, формує списки аспірантів для внесення їх для ЄДБО. Проте слідчим не зазначено в чому саме полягає протиправність таких дій, про наявність якого складу злочину в її діях свідчить вищезазначене, в результаті вчинення якого саме злочину ОСОБА_26 незаконно отримала вилучені в неї кошти.
Вивчивши клопотання слідчого, заслухавши думки учасників провадження, дослідивши надані ними матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Аналіз відомостей, внесених в ЄРДР, фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 5 ст. 361 КК України, викладених у клопотанні слідчого, повідомленнях УСБУ в Запорізькій області, показаннях свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , дозволяє дійти висновку, що вилучені слідчим під час обшуку мобільний телефон, документи, аркуші паперу зі списками осіб можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, перевірка причетності вилучених речей та документів до кримінального правопорушення ще триває, з урахуванням усіх обставин даного кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначених вище речей з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження, сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи їх власників.
Доводи представника ОСОБА_26 про непричетність зазначених речей до кримінального провадження підлягають перевірці слідчим та прокурором під час досудового розслідування.
Разом з тим, доводи представника ОСОБА_26 про непричетність вилучених під час обшуку в квартирі ОСОБА_26 грошових коштів до кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких здійснюється слідчим, виглядають переконливими. Так представником надані документи, що підтверджують отримання ОСОБА_26 за 2023-2024 роки доходів, що в три рази перевищують суму вилучених під час обшуку коштів. Зазначене також підтверджується відомостями щодо отриманих ОСОБА_26 доходів, наданих слідчим.
Доказів того, що вилучені у ОСОБА_26 грошові кошти дійсно мають доказове значення у цьому провадженні в матеріалах провадження відсутні.
З огляду на викладене, клопотання слідчого в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 20.06.2024 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме на:
- мобільний телефон «iPhone 13 PRO MAX» в корпусі сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 , із сім-картою Водафон з номером НОМЕР_1 ;
- довідку №5487 від 14.05.2024 на ім?я ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він зарахований до аспірантури КПУ, згідно наказу №76 від 03.10.2023;
- витяг з наказу №76 від 03.10.2023;
- довідку №5447 від 14.05.2024;
- договір про підготовку аспіранта №6038 від 04.10.2023;
- шість аркушів паперу з списками осіб;
- бланкову продукцію з макетами документів КПУ;
- копії документів на ім?я ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- копії документів на ім?я ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- копії документів на ім?я ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном до скасування арешту у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, представнику власника майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складений 12 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1