Справа № 135/194/24
Провадження № 1-кп/135/41/24
ВИРОК

іменем України

28.03.2024 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження №0000187 від 13.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Пустомити Пустомитівського району Львівської області, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 01.06.2001 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 206, ст. 102, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку строком на 1 рік;

- 20.05.2003 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 10.12.2009 Апеляційним судом Львівської області, зі змінами ухвалою Верховного Суду України від 20.04.2010, за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. Звільнений 16.04.2021 з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення та стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за таких обставин.

12.11.2023 біля 13 год 10 хв ОСОБА_3 за попередньою змовою, діючи в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підтримуючи з останньою зв`язок та маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшов за місце проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання від останнього грошових коштів для проведення дороговартісної операції його донці, яка нібито потрапила в дорожньо-транспортну пригоду та перебуває у лікарні. Надалі ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 , обманним шляхом отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 000 гривень та 300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.11.2023 складало 10 820 гривень 85 коп., тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 210 820 гривень 85 коп. Після цього ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, а саме надіслав більшу частину грошових коштів невстановленим досудовим розслідуванням особам на номери карток, які надалі видалив, а частину в сумі 8 000 гривень залишив собі.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

2. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

27.03.2024 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

Вказана Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які відповідають тій, що зазначена в обвинувальному акті. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Також в Угоді наявне підтвердження сторін про добровільність її укладення.

В Угоді визначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування. Так, зазначено, що загальний розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_6 становить 210 820 грн 85 коп., яка відшкодовується наступним чином: частина спричиненої майнової шкоди в сумі 8 000 грн, яка була вилучена у ОСОБА_3 під час затримання останнього та передана на відповідальне зберігання в банківську установу, повертається потерпілому за рішенням суду; грошові кошти в сумі 53 680 грн, внесені у вказаному кримінальному провадженні в якості застави за ОСОБА_3 , за згодою заставодавця ОСОБА_8 передаються потерпілому ОСОБА_6 ; решта суми спричиненої матеріальної шкоди передані обвинуваченим потерпілому до підписання Угоди.

За умовами Угоди потерпілий будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Дії, не пов`язані з відшкодуванням шкоди, які обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, відсутні.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з угодою ОСОБА_3 згоден на призначення вказаного покарання.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про примирення для потерпілого і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини четвертої статті 394 та частини третьої статті 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

3. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Суд доходить до висновку про необхідність затвердження угоди про примирення, виходячи з наступного.

3.1. ОСОБА_3 підтримав укладення угоди, вказав, що зробив це добровільно. Повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді. Зазначив, що він цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, проте не бажає скористатися цим правом. Визнає спричинення потерпілому матеріальної шкоди в заявленому розміру. Вказав, що більшу частину шкоди він відшкодував до укладення даної угоди, інша частина підлягає відшкодування у визначеному Угодою порядку. Також повідомив суду, що наслідки укладення та затвердження угоди йому були роз`яснені та зрозумілі, вид та покарання йому відомі, це покарання є узгодженим між ним та потерпілим, він не заперечує проти застосування до нього цього покарання, йому роз`яснено порядок та строки виконання покарання.

Захисник ОСОБА_5 повністю підтримує позицію свого підзахисного та вважає, що дана угода підлягає затвердженню.

3.2 Потерпілий ОСОБА_6 угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Розуміє характер обвинувачення ОСОБА_3 та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді. Повідомив, що більшу частину шкоди йому відшкодована обвинуваченим до укладення даної угоди. Погоджується з запропонованим порядком відшкодування йому іншої частини шкоди. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Також повідомив суду, що наслідки укладення та затвердження угоди йому були роз`яснені та зрозумілі, вид та покарання визначене обвинуваченому відомі, це покарання є узгодженим між ним та обвинуваченим, а тому саме таке покарання на його думку має бути застосоване до обвинуваченого.

3.3 Прокурор ОСОБА_4 вважає, що дана угода та її затвердження відповідає вимогам Закону. Також погоджується з видом і розміром покарання, яке має бути призначене обвинуваченому за умовами Угоди. За таких обставин не заперечує проти укладення даної Угоди.

3.4 Угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (частина третя статті 469 КПК України).

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

3.5 Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо нетяжкого злочину. Так, санкція частини 3 статті 190 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, що відповідно з частиною четвертою статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за частиною 3 статті 190 КК України, що з`ясовувалось та підтверджено у судовому засіданні.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, яка є вірною, дозволяє укладення угоди про примирення.

3.6 Умови угоди відповідають інтересам суспільства.

Зі змісту диспозиції статті 190 КК України вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України, є кримінальним правопорушенням проти власності.

Суспільний інтерес - інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаного із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

У даному випадку суспільний інтерес полягає у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне та своєчасне відшкодування потерпілому завданої даним кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що умови угоди відповідають інтересам суспільства.

3.7 Судом не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

3.8 Також судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Сторони угоди, а також захисник, підтвердили добровільність її укладення, походження обоюдної ініціативи її укладення від обвинуваченого та потерпілого. Відсутність будь-яких скарг з їх боку. У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про примирення.

3.9 Дії, не пов`язані з відшкодуванням шкоди, які обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, в угоді відсутні.

3.10 Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Вивченням обвинувального акту та угоди про примирення з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження обвинуваченим та потерпілим цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання ОСОБА_3 винуватості.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови у її затвердженні немає.

4. Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України сторони домовились призначити покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

5. Мотиви ухвалення інших рішень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна. З огляду на викладене слід скасувати арешт накладений на речові докази у справі за ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.11.2023.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, у виді застави - залишити без зміни.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

За умовами угоди грошові кошти в сумі 53 680 грн, внесені у вказаному кримінальному провадженні в якості застави за ОСОБА_3 , за згодою заставодавця ОСОБА_8 передаються потерпілому ОСОБА_6 .

У матеріалах кримінального провадження міститься заява заставодавця ОСОБА_8 , яка надає свою згоду на звернення судом всієї суми застави на виконання вироку в частині майнових стягнень. Вказана позиція підтверджена заставодавцем ОСОБА_8 особисто під час судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що після набрання вироком законної сили заставу в сумі 53 680 гривень 00 коп. слід звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень відшкодування розміру матеріальної на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: комп`ютерно -технічної експертизи № СЕ-19/102-24/205-КТ від 22.01.2024 в розмірі 2 271 грн 84 коп. та комп`ютерно - технічної експертизи № СЕ-19/102-24/206-КТ від 22.01.2024 в розмірі 5 300 грн 96 коп., а всього на загальну суму 7 572 грн 80 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474 та 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 27.03.2024 про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 27.03.2024 покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, у виді застави - залишити без зміни.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., внесеної 17.11.2023 згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 131 заставодавцем ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за наступними реквізитами: банк отримувача Державна казначейська служба України, р/р UA0000401.00, МФО банку НОМЕР_2 , призначення застава за ОСОБА_3 згідно з ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.11.2023 у справі № 135/1531/23, за згодою заставодавця ОСОБА_8 звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень відшкодування розміру матеріальної шкоди в сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп. на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: комп`ютерно -технічної експертизи № СЕ-19/102-24/205-КТ від 22.01.2024 в розмірі 2 271 грн 84 коп. та комп`ютерно - технічної експертизи № СЕ-19/102-24/206-КТ від 22.01.2024 в розмірі 5 300 грн 96 коп., а всього на загальну суму 7 572 (сім тисяч сімдесят дві) грн 80 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт на тимчасово вилучене майно (мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1280», мобільний телефон марки «Орро» моделі «А55» та грошові кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень), накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.11.2023 скасувати.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили:

- мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1280» та мобільний телефон марки «Орро» моделі «А55», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області повернути ОСОБА_3 ;

- грошові кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень, які передані на відповідальне зберігання у сховище цінностей відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк» в м. Вінниця, - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя