16.05.2024 Єдиний унікальний № 371/978/20
провадження № 1-кп/371/22/24
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп/371/22/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Миронівського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, на підстав п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми Кримінального законодавства України, які підлягають застосуванню до клопотання захисника обвинуваченого про його звільнення від кримінальної відповідальності суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частинами 1 та 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частин 1-2 ст. 44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За нормою ст. 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 ст. 249 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

За нормою ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України класифікуються як кримінальний проступок.

У відповідності до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Під час досудового слідства встановити точний час вчинення незаконного зайняття рибним добувним промислом, а саме: 12 серпня 2020 року.

Із 12 серпня 2020 року, на час заявлення обвинуваченим клопотання про закриття кримінального провадження пройшло понад три роки.

Аналіз зазначених обставин, вказує на наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 норми пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, зокрема можливості звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із тим, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України минули три роки.

Пленум Верховного суду України в пункті 8 своєї постанови від 23 грудня 2005 року N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначив, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 Кримінального кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Крім того, Верховний суд в своїй постанові від 19 червня 2018 року по справі ЄУН 462/2762/14 зазначив, що за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 Кримінального кодексу України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що це є не реабілітуюча підстава, а також те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, проте він наполягав на задоволенні клопотання.

Як вбачається із правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 24 травня 2018 року по кримінальному провадженню ЄУН 200/4664/14-к, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З системного аналізу норм процесуального законодавства вбачається, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності і виконати вимоги, передбачені статтями 284-288, 314, 315 КПК України.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 Кримінального кодексу України.

Стаття 49 Кримінального кодексу України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції.

Передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Згідно з ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_4 вчинив нові кримінальні правопорушення або ухилявся від слідства і суду, суд приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню, відомості про яке 13 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України із закриттям кримінального провадження.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 КК України, ст. ст. 7, 9, 284, 286, 314, 369-372, 375-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Клопотання обвинуваченого задовольнити.

2.На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, по кримінальному провадженню, відомості про яке 13 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025.

3.Кримінальне провадження відомості про яке внесено 13 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених пунктом 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

4.Після набрання ухвалою законної сили скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 01 вересня 2020 року, а саме матеріальні об`єкти: дерев`яний човен, дерев`яне весло, металеву трубу зі сплаву алюмінію довжиною 3 м, рибальська сітка зеленого кольору довжиною 50 м, та на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України конфіскувати їх у дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

5.Після набрання ухвалою законної сили рибу плітку в кількості 193 шт., рибу щуку в кількості 1 шт. знищити.

6.Витрати на залучення експертів у сумі 1307,52 грн. покласти на державу.

7.Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

8.Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1