Справа № 309/5977/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/245/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 19.04.2024. Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора й продовжено строк тримання під вартою до 18.06.2024, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 21.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, знаходиться в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області.

16.04.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , яке мотивовано тим, що відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2023 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24.02.2024, до 19.04.2024 включно. В обґрунтування доводів клопотання прокурор зазначає, що до вказаного часу судове провадження не може бути завершене, і що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили, є реальними та досі існують. Існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від суду; незаконно впливатиме на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурором доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5

-2-

передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. З огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження не зменшились, є реальними і триваючими, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Звертає увагу на те, що прокурором не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. До того ж захисник вказує на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, яке полягало у тому, що суд проігнорував заяву про відвід судді ОСОБА_9 та не передав її на розгляду іншому судді в порядку ст. 35 КПК України й продовжив розгляд клопотання прокурора, не дочекавшись результатів розгляду заяви про відвід судді. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_7 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом з тим, береться до уваги і те, що учасники судового розгляду не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки прокурора та захисника в судове засідання. Також приймається до уваги заява захисника-адвоката ОСОБА_7 про можливість розгляду апеляційної скарги без його участі та за участю захисника-адвоката ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

-3-

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження, судом першої інстанції при постановленні ухвали від 19.04.2024 даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Із журналу судового засідання від 19.04.2024 вбачається, що суд при розгляді клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув клопотання без вирішення питання про відвід судді, який був заявлений 18.04.2024 захисником-адвокатом ОСОБА_7 , у зв`язку з упередженістю судді ОСОБА_9 та був переданий на розгляд судді Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_10 .

Разом з тим суд першої інстанції, продовжив розгляд клопотань, проігнорувавши таким чином факт перебування на розгляді суду поданої захисником заяви про відвід судді-головуючому та не дочекався вирішення такого в передбаченому ч. 1 ст. 81 КПК України порядку, постановив судове рішення, чим порушив вимоги ст. 9 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами контрольного провадження та журналом судового засідання від 19.04.2024.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини у справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального

-4-

процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.

Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, перешкодили суду повно і всебічно розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Хустського районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2023 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24.02.2024, а саме до 19.04.2024 включно.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей

-5-

чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни показань.

Колегія суддів констатує, що з моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та не змінилася обстановка, яка дає підстави уважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, наведені прокурором у клопотанні та в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

При цьому враховується, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, враховуючи обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що судове провадження триває, дають достатні підстави уважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість доводів прокурора про те, що встановлені при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують подальше тримання останнього під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

-6-

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали контрольного провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, колегія суддів приходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Твердження сторони захисту про розгляд клопотання незаконним складом суду жодним доказом не підтверджені й такі колегією суддів не встановлені з огляду на факт відмови у задоволенні заяви захисника-адвоката ОСОБА_7 про відвід судді Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 , мотиви відхилення якої зазначені в ухвалі цього ж суду від 14.05.2024.

Доводи сторони захисту про те, що ризики, на які у клопотанні посилається прокурор, не підтверджені належними доказами, - апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані і такі, що не знаходять свого підтвердження.

Посилання сторони захисту на те, що прокурором не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, - апеляційний суд з урахуванням наведеного вище, не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують наявність передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які продовжують існувати, а відтак і про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд визнає їх такими, що не свідчать про те, що передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відпали чи зменшилися; на наявність даних про те, що встановлені ризики відпади або істотно зменшились сторона захисту не посилається.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні і стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів, які б свідчили про наявність в обвинуваченого ОСОБА_5 таких захворювань, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Колегія суддів також констатує про існування об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження, до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, та не визначає розмір застави, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 кримінально-каране діяння призвело до загибелі особи та отримання двома особами тілесних ушкоджень.

Колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і відомості про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також колегією суддів враховується і те, що термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 судом першої інстанції було продовжено на строк 60 днів, починаючи з 20.04.2024 до 18.06.2024, що перевищує встановлені ст. 197 КПК України строки дії ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на строк 60 днів, а саме до 17.06.2024 без визначення застави.

-7-

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б спростовували доводи клопотання про необхідність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 19.04.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 14.06.2024 без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді