ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на довідку військово-лікарської комісії № 6623 від 11.07.2023 року, яка нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_2 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 року, яке нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_2, належні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , на весь період досудового розслідування з обмеженням права відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в повному обсязі.

Вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, вказує, що слідчим суддею при прийнятті рішення не взято до уваги та не надано належної оцінки відповіді на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2024 року, у якій зазначається, що довідка військово-лікарської комісії № 6623 від 11.07.2023 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 року видавалась ОСОБА_7 під підпис.

Зазначає, що суд взяв до уваги тільки лист прокурора, де зазначається, що ОСОБА_7 , згідно інформації у системі «Оберіг» не перебуває.

Вказує, що жодного доказу, який би підтверджував те, що ОСОБА_7 не отримував тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК прокурором не надано.

Вважає, що вилучене у ОСОБА_7 майно не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України.

__________________________________________________________________________

ЄУНСС: 714/124/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-сс/822/52/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Додає, що на даний час відсутні об`єктивні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_7 використовував завідомо підроблені документи.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчим суддею з клопотання прокурора встановлено, що у невстановленому місці, у невстановлений час громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, підробив офіційні документи на своє ім`я, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 11.07.2023 року та довідку ВЛК № 6623 від 11.07.2023 року про те, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, які нібито видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , що давало йому право виїзду з України у військовий час.

24.01.2024 року відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0000517 та розпочато досудове розслідування за ч.3 ст.358 КК України.

24 січня 2024 року довідка військово-лікарської комісії № 6623 від 11.07.2023 року, яка нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_2 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 року, яке нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_2, належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках проведення огляду місця події були вилучені, і 25.01.2024 року визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Адвокат ОСОБА_6 не заперечив проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_7 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, тому у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (а саме: є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій тощо).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано та з`ясовано усі підстави, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Колегією суддів встановлено, що до ЄРДР за № 0000517 24 січня 2024 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Відповідно до фабули вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, підробив офіційні документи на своє ім`я, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 11.07.2023 року та довідку ВЛК № 6623 від 11.07.2023 року про те, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, які нібито видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , що давало йому право виїзду з України у військовий час.

24 січня 2024 року у рамках проведення огляду місця події, було вилучено довідку військово-лікарської комісії № 6623 від 11.07.2023 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , належні ОСОБА_7 .

25 січня 2024 року постановою слідчого вилучені документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Цього ж дня прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно.

Підставою накладення арешту на зазначене майно у клопотанні прокурора зазначено те, що вилучені документи мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, оскільки є предметом кримінально-протиправних дій, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та визнані речовими доказами, тому на підставі ст.170 КПК України необхідно накласти на них арешт для уникнення подальшого знищення, зміни чи відчуження майна або інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню до судового розслідування.

Перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчим суддею за результатами розгляду клопотання прокурора правильно встановлено те, що вилучені документи відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України та стороною обвинувачення доведено існування підстав та розумних підозр вважати, що вони можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення збереження речових доказів на документи слід накласти арешт.

Крім цього, прокурором було надано до суду лист про те, що громадянин ОСОБА_7 згідно з інформацією в системі «Оберіг» не перебуває на військовому обліку та інформація щодо проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_7 відсутня.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказав, що вилучені документи також необхідні для проведення їх експертизи. На даний час ІНФОРМАЦІЯ_2 ухиляється від надання відповіді на їхній запит, щодо вказаних документів, виданих ОСОБА_7 , тому органом досудового розслідування буде здійснено проведення слідчих дії на території юрисдикції іншого органу досудового розслідування у відповідності до вимог КПК України.

Доводи апелянта про те, що довідка військово-лікарської комісії № 6623 від 11.07.2023 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 року видавалась ОСОБА_7 під підпис, що підтверджується відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2024 року, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки ця інформація не підтверджена органом досудового розслідування та потребує перевірки, про що також вказував прокурор у судовому засіданні.

Посилання апеляційної скарги про те, що вилучені документи не мають ознак тимчасово вилученого майна, згідно ч.2 ст.167 КПК України, а також не відповідають критеріям речового доказу у розумінні ст.98 КПК України, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані і такі, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Відтак, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, слідчий суддя накладаючи арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 11.07.2023 року та довідку ВЛК № 6623 від 11.07.2023 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянину ОСОБА_7 , виходячи із обставин викладених у клопотанні прокурора, та враховуючи, що на вилучених документах наявні сліди кримінального правопорушення, і у подальшому такі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою їх збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для з`ясування обставин кримінального правопорушення, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження, дійшов до вірного висновку про накладення арешту на вказане майно, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного майна може призвести до негативних наслідків, та не буде відповідати завданням кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст.170-173,404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000517 від 24.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

26.02.2024 року

(дата засвідчення копії)