У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2024 рокуСправа № 634/515/24 Провадження № 1-кп/634/85/24

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сахновщина Харківської області у режимі відеоконференцзв`язку клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000398 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15-ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення № 1 СВ Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області звернувся до суду з клопотанням, погодивши його з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону , про застосування в кримінальному провадженні №0000398 від 29.03.2024 року до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 29 березня 2024 року близько 02 години 30 хвилин, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України запроваджено режим воєнного стану (введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024), ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, реалізуючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи з метою крадіжки чужого майна та особистого збагачення, з корисливих мотивів, таємно, умисно, протиправно, з метою скоєння злочину, підійшов до зачиненого приміщення маркету ТОВ ТАР «Посад», за адресою: АДРЕСА_1 та сподіваючись на те, що за його діями сторонні особи не спостерігають, шляхом розбиття ножем скла у вхідних дверях, проник до приміщення магазину, де тим самим ножем продовжив розбивати скляні вітрини, після чого здійснив розбиття скарбнички, в якій зберігалися грошові кошти в сумі 386 (триста вісімдесят шість) гривень для військовослужбовців та заволодів ними. Далі, продовжуючи свій злочинний намір заволодів товаром, який був розміщений на полицях магазину, помістивши його до візка та до пакету.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1983/24 від 19.04.2024, вартість викрадених речей становить 9155,31 гривень. У свою чергу, ОСОБА_6 , завдав матеріального збитку на суму 9541,31 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 , не оплативши товар, бажав винести взяте з магазину, однак не встиг зробити даної спроби, з причин, що не залежали від її волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки, на місці викрадення майна його дії зупинили працівники поліції.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 15- ч.4 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до приміщення та вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування кримінального провадження 15.04.2024 року проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу в Харківській філії судових експертиз ДУ «ІСП МОУ» відносно ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 252 від 15.04.2024 року ОСОБА_6 на теперішній час страждає на гострий шизофреноподібний психотичний розлад. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав і просив його задовольнити, посилаючись на висновок судово-психіатричного експерта № 252 від 15.04.2024 року, згідно якого ОСОБА_6 на теперішній час страждає на гострий шизофреноподібний психотичний розлад. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечував проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації.

Захисник та законний представник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 підпадають під ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15- ч.4 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до приміщення та вчинена в умовах воєнного стану, повністю доведені доказами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, 15.04.2024 року проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу в Харківській філії судових експертиз ДУ «ІСП МОУ» відносно ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 252 від 15.04.2024 року ОСОБА_6 на теперішній час страждає на гострий шизофреноподібний психотичний розлад. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Зазначений висновок експерта не викликає у суду сумнівів щодо його об`єктивності та наявності у ОСОБА_6 гострий шизофреноподібний психотичний розлад, яка викликає потребу в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру, вказаних у висновку.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 3 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до положень ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з п. 3 ст. 93 КПК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до приміщення та вчинена в умовах воєнного стану, мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Частиною 4 статті 503 КПК України визначено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру надання у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Визначаючи ОСОБА_6 вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує дані висновку судово-психіатричної експертизи № 252 від 15.04.2024 року, ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також ступінь небезпечності психічно хворого ОСОБА_6 , який страждає на гострий шизофреноподібний психотичний розлад та потребує госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а також запобіганню вчиненню ним суспільно - небезпечних діянь.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, але до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру, та на думку суду, саме у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом та наданням психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Виходячи з положень п. 15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Суд вважає, що вказані процесуальні витрати за проведення відповідних експертиз, не підлягають стягненню з ОСОБА_6 чи його законного представника, як на тому наполягав прокурор, а підлягають прийняттю на рахунок держави, тому що у відповідності до ст.124 КПК України, витрати на проведення експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь експертної установи, лише при ухвалені судом обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 362, 369, 372, 376, 508, 512-513 КПК України, ст.ст. 19, 92-94 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» залишити незмінним до моменту його доставки до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення, а особою, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14.06.2024 року.

Суддя: