Справа № 639/4582/23
Провадження №1-кп/639/158/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000565 від 23.06.2023 р. за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

20.12.1995 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 08.08.1997 на підставі Закону України «Про амністію»;

19.04.2002 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

04.08.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

15.11.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

03.06.2019 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

14.11.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 08.07.2022 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.06.2022 на невідбутий строк 2 місяці 8 днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 22.06.2023 приблизно о 21 год. 15 хв., точний час в ході досудового розслідування встановити виявилось неможливо, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3, став ініціатором конфлікту на ґрунті раптово сформованих неприязних відносин з його знайомою ОСОБА_5 .

Саме в той час ОСОБА_8 вирішив спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 спочатку підійшов до ОСОБА_5 , а потім, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою та проявляючи надмірну агресію, умисно, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс потерпілій два удари в ділянку лівого ока та один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока, від чого ОСОБА_5 зазнала фізичного болю.

Після цього ОСОБА_8 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , припинив свої протиправні дії.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: синець на повіках правого ока невизначеної форми синьовато-багрового кольору з жовтуватим відтінком розміром 5х5; на повіках лівого ока аналогічного характеру синець розмірами 4,5х4 см; синці на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, та викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів та які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-910/2023 від 26.06.2023 та №09-1001/2023 від 21.07.2023.

Крім того, ОСОБА_8 , 23.06.2023 приблизно о 01 годині 30 хвилин, достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 10.09.2022), перебував біля приватного будинку свого знайомого ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_6 , який знаходився у вказаному домоволодінні, тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на територію двору домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (спосіб проникнення в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим).

Надалі, ОСОБА_8 , на території вищезазначеного двору приватного будинку помітив раніше йому знайомого ОСОБА_6 , який тримав в руці мобільний телефон Redmi 9 A Granite Gray 2 GB RAM 32 GB ROM.

Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, спочатку наблизився до нічого не підозрюючого про його злочинні наміри ОСОБА_6 та, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку лівою рукою охопв шию потерпілого та почав здавлювати, а потім зі значною силою штовхнув потерпілого рукою, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, стоячи перед ОСОБА_6 , наніс йому правою рукою не менше двох ударів в ділянку голови та обличчя, чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: саден та синця на голові, синця на правій вушній раковині, саден на лівій руці та правій нозі, які утворилися від травматичної дії тупих предметів, синець за механізмом удара-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи №09-960/2023 від 06.07.2023 та №09-911/2023 від 26.06.2023.

Відразу після цього ОСОБА_8 , досягнувши результату від спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиною злочинною метою, бажаючи довести злочин до кінця, діючи із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів мобільним телефоном Redmi 9 A Granite RAM 32 GB ROM, вартістю 2656 грн., який перебував на столі біля потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для заволодіння у відкритий спосіб майном потерпілого ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2656 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 4295/23 від 25.07.2023.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень фактично не визнав. Зазначив, що не визнає винуватості за ч. 1 ст. 125 КК України (події за участю ОСОБА_5 ), а також просив перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України (події за участю ОСОБА_6 ).

В ході допиту пояснив наступне.

Він є співмешканцем ОСОБА_9 з 2022 року. Вона, на його думку, страждає залежністю від алкогольних напоїв. Через це виникали певні конфлікти та непорозуміння. Вони разом винаймали квартиру в районі станції метро «Героїв праці».

Щодо пред`явленого обвинувачення: напередодні (19 або 20 червня 2023) він прийшов додому та побачив вдома ОСОБА_9 , ОСОБА_5 (дружиною ОСОБА_6 ), які вживали спиртні напої. ОСОБА_5 почала кричати, ОСОБА_8 її відштовхнув, вона впала. Було викликано поліцію. Співробітники поліції запропонували йому покинути приміщення задля унеможливлення конфліктів.

За деякий час до цього поліцію викликала ОСОБА_9 у зв`язку з конфліктом, та співробітники поліції, щоб потрапити до квартири, вибили вхідні двері.

22 червня 2023 року біля 19-30 він йшов додому та побачив на вулиці ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , у якого винаймав квартиру, та ще одного чоловіка. Йому почали пред`являти претензії з приводу пошкоджених дверей. Він повідомив, що це зробив не він.

ОСОБА_6 почав запрошувати ОСОБА_9 переночувати у нього. Бажаючи провчити ОСОБА_6 , ОСОБА_8 наніс йому удар в голову, від чого він впав. Знову було викликано поліцію. Після владнання конфлікту ОСОБА_6 знову викликав поліцію. Після спілкування з поліцейськими ОСОБА_8 погодився відпустити ОСОБА_9 до місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Він хотів знову провчити ОСОБА_6 за те, що той викликав поліцію. Тому він пішов до свого друга ОСОБА_11 , який мешкав неподалік. ОСОБА_12 погодився відвезти його на Москалівку. Вони припаркувалися неподалік від будинку ОСОБА_6 , біля СТО. По дорозі він помітив ОСОБА_13 , яка йшла вулицею та розмовляла по телефону. ОСОБА_14 зупинилася біля входу до будинку. Через 10 хвилин до будинку підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), які перебували у стані сп`яніння. Він вийшов з автомобіля та підійшов до них. Він відштовхнув ОСОБА_15 в спину, після чого розвернув ОСОБА_16 обличчям до себе на наніс йому удар в голову, він чого він впав. ОСОБА_14 злякалася та почала кричати. Він направився до неї, щоб заспокоїти. ОСОБА_14 почала відходити від нього. На крики почали виходити сусіди. Він вирішив покинути місце події, попрямував до автомобіля, та вони з ОСОБА_18 переїхали на паралельну вулицю. Там ОСОБА_12 залишився, а обвинувачений повернувся до місця події та почав наблюдати за тим, що відбуваються. Через деякий час приїхала поліція та швидка, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 поїхали до лікарні, а обвинувачений повернувся до автомобіля.

Десь біля 00-30 год. з калитки домоволодіння вийшов ОСОБА_16 , який говорив по телефону. Обвинувачений вийшов з автомобіля. ОСОБА_16 назвав його «сукою», після чого ОСОБА_8 наніс йому удар, вони впали. У процесі боротьби ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 декілька ударів в область голови. Після цього ОСОБА_6 встав та повернувся на подвір`я.

ОСОБА_8 підняв з землі капці потерпілого та перекинув через паркан. У процесі боротьби він загубив своє портмоне, шукаючи його, підібрав телефон ОСОБА_16 та вирішив «потріпати потерпілому нерви», оскільки останній вліз в його життя. Вони від`їхали подалі, щоб перечекати комендантську годину. Вранці ОСОБА_12 відвіз його до вокзалу «Харків-Левада», де він поснідав та пішов на роботу. В подальшому того ж дня його затримали співробітники поліції.

В ході досудового розслідування співробітники органу поліції, на його думку, діяли з обвинувальним ухилом. Повідомив про конфлікти зі слідчим, яка не проводила одночасний допит його та потерпілих, незважаючи на задоволення клопотання ОСОБА_8 , а також з іншими співробітниками відділу поліції. Вважає, що потерпілі його оговорюють.

Ударів ОСОБА_5 він не наносив. Разом із тим, вона погрожувала, що його «посадять довічно». В ході допиту неодноразово критикував ОСОБА_5 з цього приводу.

Також повідомив, що він раніше займався боксом.

В судових дебатах ОСОБА_8 повідомив, що мав намір повернути телефон ОСОБА_6 пізніше, коли прийшов би до нього за ОСОБА_15 .

Потерпіла ОСОБА_5 в ході допиту пояснила, що ОСОБА_8 знає давно, навчалася з ним в одному класі. Спілкується з ним протягом останнього року. Потерпілий ОСОБА_6 є її співмешканцем.

Напередодні подій їй зателефонувала знайома ОСОБА_9 , яка була співмешканкою ОСОБА_8 , скаржилася на те, що останній її б`є. Наступного дня до ОСОБА_9 поїхав ОСОБА_6 , той приїхав до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вдома не було. Потім потерпіла поїхала до ОСОБА_9 , вони поспілкувалися. Наступного дня вона поїхала додому до ОСОБА_9 на АДРЕСА_4. Ввечері до ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та почав погрожувати. Через деякий час до квартири ОСОБА_9 прийшов ОСОБА_8 та одразу двічі вдарив потерпілу кулаком по голові, від чого та впала, втративши свідомість. Після цього ОСОБА_8 через деякий час пошкодив двері в квартирі. Не бажаючи залишатись, потерпіла разом із ОСОБА_9 вона поїхала до себе додому. Наступного дня ОСОБА_6 та ОСОБА_9 знову поїхали додому до останньої, зі слів ОСОБА_19 . ОСОБА_8 там в ході конфлікту вдарив його по голові. Ввечері, у темний час доби, біля 22-00 год. 22.06.2023 ОСОБА_16 зателефонував їй та сказав, що буде їхати додому на таксі. Вона чекала його разом з дітьми (сином та онуком) на вулиці за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 та ОСОБА_9 приїхали, привіталися. В цей момент ОСОБА_6 раптово впав. Біля нього лежав камінь. Вона зрозуміла, що удар ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 . Діти почали кричати, на вулицю вибігли сусіди. Після цього ОСОБА_8 він вдарив по голові ОСОБА_9 , вона також впала. ОСОБА_8 почав висловлювати погрози потерпілій, а потім, стоячи перед нею, вдарив її кулаком по голові в лобну частину, далі вдарив в око. Звідки прийшов ОСОБА_8 та куди він подівся - не знає, припускає, що він сховався в одному з автомобілів, що стояли по вулиці. Вона хотіла викликати поліцію та швидку, їй це не вдалося, викликали сусіди. Після прибуття карети швидкої допомоги вона та ОСОБА_9 поїхали до лікарні, ОСОБА_6 від госпіталізації відмовився та залишився вдома, хоча у нього були ушкодження голови.

В подальшому зі слів ОСОБА_6 їй стало відомо, що ОСОБА_8 заліз до них на подвір`я та наніс йому удари. Вони телефонували ОСОБА_6 , але слухавку взяв ОСОБА_8 та розмовляв замість нього, говорив, що ОСОБА_16 «відключив».

Зранку вона повернулася додому, чоловік був вдома та повідомив, що сталося між ним та ОСОБА_8 .

На момент конфлікту у неї вже були синці на обличчі, оскільки ОСОБА_8 побив її за декілька днів до того.

Пояснила, що в ході даного конфлікту ОСОБА_8 , ймовірно, наніс їй три удари, як зазначено в обвинуваченні, а не два, як вона повідомила на посаді допиту, точно вона не пам`ятає. Також пояснила, що ОСОБА_9 фактично відмовилася від кримінального переслідування ОСОБА_8 зі свого боку.

Просила призначити ОСОБА_8 остаточне покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

В ході розгляду справи потерпіла ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.2024.

В ході судового розгляду ані ОСОБА_8 , ані потерпіла ОСОБА_5 не клопотали про примирення та закриття з цих підстав кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в ході допиту пояснив, що ОСОБА_8 знає з дитинства, відносини між ними завжди були нормальними.

22.06.2023 близько 22-20 год. він разом зі своєю знайомою ОСОБА_20 приїхав до себе додому за адресою: АДРЕСА_3 . Коли вони підходили додому, його дружина ОСОБА_5 з дітьми гуляли біля будинку. Він підійшов до дружини та раптово відчув удар по голові, він впав та знепритомнів. Коли прийшов до тями, біля будинку стояла поліція та швидка допомога, а також купа людей (сусідів). Зі слів жінки, ОСОБА_8 ударив його по голові каменем, також наніс удар ОСОБА_9 , наніс удари ОСОБА_21 , а потім втік. Від госпіталізації він відмовився, жінки поїхали до лікарні. Потерпілий зайшов додому, поклав спати дітей та дивився телевізор. Біля 1-20 год ночі він вийшов покурити до альтанки, яка розташована у дворі домоволодіння. У альтанці наявні 2 лавки та стіл. Він сидів на лавці, палив цигарку та дивився телефон. Коли він збирався йти додому, він побачив під іншою лавкою ноги ОСОБА_8 . Той вискочив з-під столу, почав його душити, потім вони впали на землю, наніс два удари по голові. Потім вихопив телефон потерпілого, після чого той почув гуркіт воріт. ОСОБА_8 бігом покинув місце події. Він викликав поліцію з телефону сина. Наступного дня, коли жінки повернулися до домоволодіння, поліцейські спитали ОСОБА_22 щодо контактів ОСОБА_8 . Вона йому зателефонувала, після чого поліцейські зафіксували місцезнаходження ОСОБА_8 та поїхали. Приблизно через 20 хвилин йому повідомили, що ОСОБА_8 затримано.

ОСОБА_8 було викрадено телефон Redmi 9A.

Напередодні, 19.06.2023 ОСОБА_9 попросила допомоги, оскільки ОСОБА_8 її б`є, через це наступного дня він поїхав до неї додому. Декілька днів вона ночувала у його домоволодінні. Через день ОСОБА_8 у себе вдома знову влаштував конфлікт, побив ОСОБА_5 , яка приїхала допомогти ОСОБА_9 , зламав двері у квартирі. Вважає, що це сталося через це, що ОСОБА_8 вживав наркотичні речовини. Раніше відносини між ними були нормальними, товариськими.

Як ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , потерпілий не бачив, оскільки перебував у непритомному стані. Ушкоджень на обличчі ОСОБА_9 22.06.2023 до конфлікту потерпілий не бачив.

Також потерпілий пояснив, що напередодні на Салтівці ОСОБА_8 на вулиці в ході конфлікту через події в квартирі, де проживала ОСОБА_9 , наніс йому удар в голову.

Йому відомо, що мобільний телефон, який йому належав, було вилучено у ОСОБА_8 . Телефон придбав за 3700 грн. приблизно восени 2022 року.

В судових дебатах просив призначити покарання ОСОБА_8 на розсуд суду.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_8 знає з 1995 року давно, є його кумом, вони підтримують дружні відносини. ОСОБА_23 знає близько шести місяців. З потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_16 не знайомі, але знає, що вони є знайомими ОСОБА_24 та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відбував покарання разом із ОСОБА_24 .

22.06.2023 близько 19 год. до нього додому прийшов ОСОБА_8 та попросив з`їздити на Москалівку, щоб забрати його співмешканку ОСОБА_15 , яка поїхала до своїх знайомих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а також поговорити з ОСОБА_16 . Він погодився, і вони з ОСОБА_8 на належному свідку автомобілі поїхали додому до ОСОБА_16 . Припаркували автомобіль біля СТО, що розташована неподалік від будинку ОСОБА_16 . Близько 21-00 год. поруч з автомобілем пройшла ОСОБА_14 , через 10-15 хв. пройшли ОСОБА_16 з ОСОБА_15 та стали біля входу на подвір`я. ОСОБА_24 вийшов з автомобіля, підійшов до них, після чого розпочалася бійка. ОСОБА_14 почала кричати, ОСОБА_24 підійшов до неї, і вона впала. ОСОБА_24 повернувся до автомобіля, вони від`їхали метрів на 150 по паралельній вулиці і почали чекати там. Хвилин через 10 ОСОБА_24 вийшов та знову пішов до будинку ОСОБА_16 , а ще через 20 хвилин повернувся та сказав, що приїхали швидка допомога та поліція. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали до лікарні на автомобілі швидкої допомоги. Свідок разом із обвинуваченим постояли на місця біля години, після чого повернулися до СТО. Приблизно о 01 год. з двору вийшов ОСОБА_16 та почав розмовляти з кимось по телефону. ОСОБА_24 сказав, що піде поспілкується з ОСОБА_16 , вийшов з автомобіля та підійшов до ОСОБА_16 . Вони почали розмовляти, в ході спілкування знову виникла бійка, обидва впали, ОСОБА_24 був зверху. Потім вони піднялися, ОСОБА_16 , хитаючись, пішов до себе, ОСОБА_24 підняв щось з землі та перекинув через паркан, після чого повернувся до автомобіля. Вони від`їхали подалі, ОСОБА_24 сказав, що в процесі бійки ОСОБА_16 загубив мобільний телефон, який він підібрав та поверне зранку, коли піде забирати ОСОБА_15 . Сам ОСОБА_24 втратив портмоне. Після цього вони від`їхали в напрямку приватного сектора, почали чекати закінчення комендантської години. Вранці ОСОБА_24 попрохав свідка відвезти його в напрямку Левади, він поїсть та повернеться до ОСОБА_16 . Він відвіз ОСОБА_24 до кафе та поїхав додому.

На питання учасників судового розгляду свідок повідомив, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були нормальні відносини. ОСОБА_9 зловживала алкогольними напоями. ОСОБА_24 висловлював намір повернути телефон ОСОБА_16 зранку.

В ході першого конфлікту ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_16 рукою. В ході другого спілкування вони почали боротися, після чого впали. Боротьба між ОСОБА_24 та ОСОБА_16 відбувалася на вулиці біля входу до двору.

Автомобіль перебував на відстані 15-20 метрів від місця бійки. Свідку було добре видно, що відбувається.

Свідок підтвердив, що ОСОБА_24 після бійки перекинув через паркан капці потерпілого.

Він бачив, як ОСОБА_24 бив ОСОБА_16 в ході першого конфлікту, бив його один раз правою рукою, але не бачив, як останній впав. Також бачив, як впала ОСОБА_15 , але удару на її адресу не бачив. ОСОБА_14 впала від того, що перечепилася через щось, нанесення ударів їй з боку ОСОБА_24 свідок не бачив. Спочатку ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_16 , а потім за часом відбулося падіння ОСОБА_14 .

Він не чув, щоб хтось телефонував на телефон, який належав ОСОБА_16 та перебував у ОСОБА_24 . ОСОБА_24 перед цим теж не телефонував ОСОБА_16 .

На запитання прокурора, в чому полягала мета їхнього з ОСОБА_8 перебування в районі місця події після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_9 поїхали до лікарні, а ОСОБА_6 залишився вдома, свідок зазначив, що зробив це на прохання ОСОБА_8 . Їхати додому в подальшому було неможливо через настання комендантської години.

Охарактеризував ОСОБА_8 як нормального порядного хлопця. Бачилися з ним переважно один раз на місяць, вони разом займалися спортом.

Свідок ОСОБА_9 на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`явилася, незважаючи на постановлення ухвал про здійснення її приводу до суду та накладення грошового стягнення. В ході судового розгляду прокурором заявлено про відмову від допиту даного свідка, проти чого не заперечувала і сторона захисту.

В ході судового розгляду досліджено письмові та речові докази у кримінальному провадженні.

Так, згідно рапорту УПП в Харківській області від 23.06.2023, цього ж дня о 01:46 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: м. Харків, пров. Колодязний, буд. 4, 10-15 хв. тому ОСОБА_25 проник на приватну територію, після чого сталася бійка між заявником та зловмисником, останній відкрито заволодів мобільним телефоном заявника та втік. Заявник - ОСОБА_6 (к/п, а.с. 11-12).

23.06.2023 ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області прийнято заяву ОСОБА_6 , в якій він просить застосувати заходи до ОСОБА_8 , який в ході бійки заволодів його мобільним телефоном XIAOMI (к/п, а.с. 13).

Згідно рапорту УПП в Харківській області, 22.06.2023 о 22-20 за адресою: м. Харків, пров. Колодязний, 2 побили жінку та чоловіка. Виявлено потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_26 ОСОБА_26 та ОСОБА_27 госпіталізовані до лікарні. Прийнято пояснення від ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_28 (співмешканець ОСОБА_26 ) останні три доби періодично бив усіх цих трьох потерпілих та наніс їм тілесні ушкодження (к/п, а.с. 15).

23.06.2023 ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області прийнято заяву ОСОБА_9 , в якій вона просить застосувати заходи до ОСОБА_8 , який є її хлопцем та який наніс їй тілесні ушкодження, в результаті чого її було доставлено до лікарні (к/п, а.с. 16).

В ході огляду місця події, який відбувався 23.06.2023 за адресою: АДРЕСА_3, оглянуто подвір`я та прилеглу місцевість за вказаною адресою.

Зокрема, виявлено, що на території двору знаходиться альтанка, в якій встановлені дві лавки та стіл. На столі розкидані недопалки та попіл. Біля лавочки на бетонній підлозі лежать недопалки, попіл та фрагменти розбитого скла. Як пояснив під час огляду ОСОБА_6 , фрагменти скла та недопалки розкидані у зв`язку з бійкою з ОСОБА_29 .

В ході огляду нічого не вилучено (к/п, а.с. 19-20).

Відповідно до консультативного висновку лікаря-спеціаліста КНП «Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова» від 23.06.2023, у ОСОБА_9 виявлено: забій м`яких тканин лобної частини праворуч (к/п, а.с. 33).

Відповідно до консультативного висновку лікаря-спеціаліста КНП «Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова» від 23.06.2023, у ОСОБА_5 виявлено: забій м`яких тканин голови, обличчя (к/п, а.с. 42).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 фактично затриманий 23.06.2023 о 13 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 22. При обшуку затриманої особи виявлено та вилучено з кишені штани мобільний телефон Redmi 9 А чорного кольору, imei: НОМЕР_2 в чорному чохлі. В мобільному телефоні перебуває сім-карта оператора «Київстар» НОМЕР_3 . В ході затримання заяв та скарг не надійшло (к/п, а.с. 43-44).

Зазначений мобільний телефон оглянутий слідчим та визнаний речовим доказом (к/п, а.с. 69-71); в подальшому оглянутий судом в судовому засіданні 18.03.2024.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-910/2023 від 26.06.2023 у ОСОБА_5 виявлено синці на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару-стиснення та могли утворитися за 4-5 діб до моменту проведення експертизи. За ступенем тяжкості синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів (к/п, а.с. 79).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-911/2023 від 26.06.2023 у ОСОБА_6 виявлено садна і синець на голові, синець на правій вушній раковині, садна на лівій руці та правій нозі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, синець за механізмом удару-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання та могли утворитися за 4-5 діб до моменту проведення експертизи. За ступенем тяжкості синець та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів (к/п, а.с. 80).

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4295/23 від 25.07.2023, ринкова вартість мобільного телефону марки «Redmi 9 a» Granite Gray 2 GB RAM 32 GB ROM, що перебував у використанні, з урахуванням зносу, станом на 23.06.2023 становила 2656 гривень (к/п, а.с. 84-89).

В ході проведення 05.07.2023 слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 останній пояснив, що приблизно о22 год. 30 хв. він перебував за адресою: АДРЕСА_3 та, підходячи до свого будинку, відчув сильний головний біль, а саме хтось, знаходячись позаду, наніс один удар кулаком в потиличну ділянку по центру голови. Від даного удару останній втратив рівновагу, впав на землю та втратив свідомість. Приблизно через 20 хв. прийшов до тями і направився до свого будинку. Приблизно о 01-00 год. вийшов на подвір`я будинку, де в альтанці побачив раніше знайомого ОСОБА_30 , який наблизився до потерпілого та лівою рукою охопив шию ОСОБА_6 та почав здавлювати. Після чого штовхнув на землю, від чого потерпілий впав на спину. Надалі ОСОБА_31 правою рукою наніс один удар в ділянку правого вуха. Вд падіння на землю потерпілий отримав садна на лівій руці та правій нозі. Крім того, ОСОБА_31 наніс один удар в ділянку правого ока та один удар в ділянку лобу. Більше тілесних ушкоджень нанесено не було (к/п, а.с. 90-95).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-960/2023 від 06.07.2023 у ОСОБА_6 виявлено садна і синець на голові, синець на правій вушній раковині, садна на лівій руці та правій нозі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, синець за механізмом удару-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання та могли утворитися за 4-5 діб до моменту проведення експертизи. За ступенем тяжкості синець та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися за обставинами та механізмом, на які він вказує під час проведення слідчого експерименту 05.07.2023 (к/п, а.с. 97-98).

23.06.2023 ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області прийнято заяву ОСОБА_5 , в якій вона просить застосувати заходи до ОСОБА_8 , який наніс їй тілесні ушкодження, в результаті чого її було доставлено до лікарні (к/п, а.с. 104).

В ході проведення 10.07.2023 слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 остання пояснила, що перебуваючи біля свого будинку, приблизно о 22 год. вона побачила свого знайомого ОСОБА_30 , який підійшов до неї та кулаком правої руки наніс удар в ділянку лівого ока (ближче до перенісся), та один удар в ділянку правого ока та лобу. Після чого він розвернувся та пішов (к/п, а.с. 110-113).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1001/2023 від 21.07.2023 у ОСОБА_5 виявлено синці на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару-стиснення та могли утворитися за 4-5 діб до моменту проведення експертизи. За ступенем тяжкості синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів. Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися за обставинами та механізмом, на які вона вказує під час проведення слідчого експерименту 10.07.2023 за її участю (к/п, а.с. 115).

25.07.2023 потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали на ім`я слідчого ОСОБА_32 заяви, в яких вони зазначили про відмову від проведення одночасного допиту з ОСОБА_8 , оскільки останній чинить на них тиск та раніше спричинив їм тілесні ушкодження (к/п, а.с. 142-143).

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що вони отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення закону, узгоджуються один з одним, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти їх та визнає такими, що є достатніми для належної правової оцінки обґрунтованості обвинувачення.

Досліджені судом докази в їх сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, щодо епізоду нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 винуватість ОСОБА_8 підтверджується показаннями як ОСОБА_5 , так і потерпілого ОСОБА_6 , фактичними даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту за участю потерпілої, висновками судово-медичних експертиз, що підтверджують механізм утворення тілесних ушкоджень, який відповідає версії, що міститься у пред`явленому обвинуваченні, а також версії, що була висловлена потерпілої в ході допиту судом.

Сам же ОСОБА_8 в ході допиту взагалі не зміг повідомити, яким чином ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, при цьому не заперечував їх наявність та госпіталізацію потерпілої у зв`язку з їх отриманням.

За таких обставин суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, суд зазначає наступне.

Органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України за наступних обставин:

« ОСОБА_8 , 23.06.2023 приблизно о 01 годині 30 хвилин, достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 10.09.2022), перебував біля приватного будинку свого знайомого ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення будь-якого майна, яке могло знаходитись, як на його думку, на території двору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, спочатку переліз через паркан, після чого опинився на території двору. Таким чином ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на проникнення на територію двору, яку слід вважати сховищем.

Надалі, ОСОБА_8 , на території вищезазначеного двору приватного будинку помітив раніше йому знайомого ОСОБА_6 , який тримав в руці мобільний телефон Redmi 9 A Granite Gray 2 GB RAM 32 GB ROM.

Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, спочатку наблизився до нічого не підозрюючого про його злочинні наміри ОСОБА_6 та, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку лівою рукою охопв шию потерпілого та почав здавлювати, а потім зі значною силою штовхнув потерпілого рукою, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, стоячи перед ОСОБА_6 , наніс йому правою рукою не менше двох ударів в ділянку голови та обличчя, чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: саден та синця на голові, синця на правій вушній раковині, саден на лівій руці та правій нозі, які утворилися від травматичної дії тупих предметів, синець за механізмом удара-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи №09-960/2023 від 06.07.2023 та №09-911/2023 від 26.06.2023.

Відразу після цього ОСОБА_8 , досягнувши результату від спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиною злочинною метою, бажаючи довести злочин до кінця, діючи із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів мобільним телефоном Redmi 9 A Granite RAM 32 GB ROM, вартістю 2656 грн, який перебував на столі біля потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для заволодіння у відкритий спосіб майном потерпілого ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2656 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 4295/23 від 25.07.2023».

Дії ОСОБА_8 в цій частині кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Винуватість ОСОБА_8 у відкритому заволодінні майном ОСОБА_6 , вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події, фактичними даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту, висновками судово-медичних експертиз що підтверджують механізм утворення тілесних ушкоджень, який відповідає версії, що міститься у пред`явленому обвинуваченні, а також протоколом огляду місця події від 23.06.2023. Також винуватість обвинуваченого частково підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив факт заволодіння ОСОБА_8 телефоном потерпілого без його на те згоди.

Разом із цим, суд надає критичну оцінку показанням як зазначеного свідка, так і обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та заволодіння телефоном потерпілого не на території домоволодіння, а на вулиці.

Так, в ході допиту потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що біля 1-20 год. ночі він вийшов покурити до альтанки, яка розташована у дворі домоволодіння. У альтанці наявні 2 лавки та стіл. Він сидів на лавці, палив цигарку та дивився телефон. Коли він збирався йти додому, він побачив під іншою лавкою ноги ОСОБА_8 . Той вискочив з-під столу, почав його душити, потім вони впали на землю, ОСОБА_8 наніс два удари по голові. Потім вихопив телефон потерпілого, після чого той почув гуркіт воріт. ОСОБА_8 бігом покинув місце події.

Факт розмови потерпілого ОСОБА_6 по телефону перед початком бійки підтвердив в ході допиту і ОСОБА_8 .

Суд зазначає, що у нічний час доби, з врахуванням встановленої на території м. Харкова комендантської години у потерпілого ОСОБА_6 не було явної необхідності виходити з будинку саме на вулицю (провулок Колодязний) для того, щоб викурити цигарку та подивитися новини в телефоні, а не зробити це в альтанці, яка розташована на території домоволодіння та обладнана лавками для сидіння та столом.

Крім того, в ході огляду місця події 23.06.2023 зафіксовано обстановку на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , яка є порушеною (розбите скло, недопалки на землі), що свідчить про наявність боротьби між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 саме на території вказаної альтанки. З доданої до протоколу фото таблиці (к/п, а.с. 20) вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 огороджено суцільним парканом висотою в повний зріст людини, а тому з огляду на цілісність та конструкцію суттєво перешкоджало вільному доступу сторонніх осіб.

Відтак, суд вважає доведеним формулювання обвинувачення щодо заволодіння ОСОБА_8 мобільним телефоном ОСОБА_6 саме на території домоволодіння, а не на вулиці за межами паркану.

У той же час, в ході досудового розслідування та судового розгляду достеменно встановити спосіб проникнення ОСОБА_8 на територію домоволодіння не виявилось можливим, що є підставою для виключення з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на те, що ОСОБА_8 переліз через паркан домоволодіння.

Разом із цим, вказані обставини були підставою органу досудового розслідування кваліфікувати дії ОСОБА_8 як грабіж, пов`язаний з проникненням у сховище.

Як зазначено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (провадження № 51-2436кмо18), огороджена територія, у тому числі приватного домоволодіння, може бути віднесена за своїми ознаками до поняття "сховище", виходячи з характеру огорожі (розміру, конструкції, цілісності тощо), наявності інших пристосувань, засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення, засувів, гачків, замків на воротах і хвіртках тощо), які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).

У постанові зазначено, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів, сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння до них сторонніх осіб.

З огляду на це, належним чином огороджена територія домоволодіння, яка використовується для постійного чи тимчасового зберігання майна, як правило, може бути визнана сховищем.

При цьому в кожному конкретному кримінальному провадженні, де обвинувачення включає кваліфікуючу ознаку "проникнення у сховище", належить встановити об`єктивні обставини, які дозволяють ідентифікувати відповідне місце чи територію як "сховище". Ці обставини з огляду на положення статей 91-94 КПК підлягають обов`язковому доказуванню, а зібрані та надані суду докази - відповідній оцінці.

Разом із тим, вирішуючи питання про наявність кваліфікуючої ознаки дій ОСОБА_8 , а саме проникнення у сховище, суд виходить із такого.

Із суб`єктивної сторони проникнення вчинюється обов`язково з метою заволодіння майном. Якщо особа увійшла у приміщення (сховище) не з метою заволодіння майном, але перебуваючи там, вчинила, зокрема, грабіж, то ознаки проникнення не буде.

З показань обвинуваченого, свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_6 не вбачається факту виникнення у ОСОБА_8 умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілого до моменту потрапляння на території домоволодіння. Потерпілий у показаннях зазначив, що телефон ОСОБА_8 у нього забрав фактично після закінчення бійки. ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 також в ході допиту пояснили, що мобільний телефон був взятий ОСОБА_8 після закінчення фізичного конфлікту із ОСОБА_6 .

Матеріали справи та показання обвинуваченого, потерпілих та свідка дають підстави вважати, що на протязі вечора 22.06.2023 - ночі 23.06.2023 р. дії ОСОБА_8 в першу чергу були спрямовані на нанесення потерпілим, в тому числі ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, зокрема, з метою помсти за його поведінку (виклик поліції, пропозицію ОСОБА_9 переночувати у нього).

Умисел же на заволодіння мобільним телефоном потерпілого виник у ОСОБА_8 не раніше виявлення ним потерпілого в альтанці, яка розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Доказів виникнення умислу на грабіж у більш ранній час в ході судового розгляду не надано.

За таких обставин суд вважає необхідним виключити з кваліфікації дій ОСОБА_8 кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище».

Показання ОСОБА_8 щодо того, що він взяв телефон з метою змусити потерпілого нервувати, не маючи корисливого мотиву та мети незаконного збагачення, та хотів в подальшому повернути його, що не виключає наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки телефон фактично вибув з законного володіння потерпілого, ОСОБА_8 до затримання не вчинював будь-яких дій, пов`язаних із поверненням телефону ОСОБА_6 , а навпаки, фактично користувався вказаним телефоном, здійснюючи та приймаючи з нього дзвінки, тобто звернув його на свою користь.

Факт спричинення ОСОБА_8 ОСОБА_6 тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості безпосередньо перед заволодінням його майном знайшов своє повне підтвердження дослідженими судом доказами та не оспорюється учасниками кримінального провадження.

Ознака повторності в діях ОСОБА_8 має місце у зв`язку з наявністю у нього на момент вчинення кримінального правопорушення не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2019, яким його було засуджено за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, у подальшому ОСОБА_8 був звільнений умовно-достроково 08.07.2022 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.06.2022 на невідбутий строк 2 місяці 8 днів.

При цьому доводи ОСОБА_8 щодо відсутності такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану на увагу не заслуговують.

Суд зауважує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відносно часу вчинення злочину востаннє Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), вирішено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Також суд враховує, що вчинення майнового злочину в умовах воєнного чи надзвичайного стану може мати місце не лише у районах вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ, а також і поза межами згаданих районів.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.01.2024 у справі № 722/594/22, пр. № 51-3186 кмо 22, здійсненого на виконання положень ч. 4 ст. 442 КПК України, за ч.4 ст.185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Суд зазначає, що зазначений правовий висновок підлягає застосуванню і при вирішенні питання про кваліфікацію інших майнових кримінальних правопорушень, зокрема і за ст. 186 КК України.

З огляду на наведене вище, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 , під час судового розгляду не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 20.12.1995 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 08.08.1997 на підставі Закону України «Про амністію»; 19.04.2002 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 04.08.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 15.11.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 03.06.2019 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 14.11.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 08.07.2022 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.06.2022 на невідбутий строк 2 місяці 8 днів; вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення за наявності не знятої та погашеної у встановленому порядку судимості, має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, яке не співпадає з місцем реєстрації.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, якы згідно ст.12 КК України є: за ч. 1 ст. 125 КК України - кримінальним проступком, за ч. 4 ст. 186 КК України - тяжким злочином, обставини скоєння даних кримінальних правопорушень, відсутність таких, що обтяжують покарання та таких, що пом`якшують покарання, обставин, дані про особу обвинуваченого, а також його ставлення до скоєного фактичне невизнання винуватості. Також враховується позиція потерпілої ОСОБА_5 , яка під час допиту просила призначити ОСОБА_8 суворе покарання.

Суд зазначає, що оскільки ОСОБА_8 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та за наявності не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості вчинив нові кримінальні правопорушення, призначене у даному кримінальному провадженні покарання за ч. 4 ст. 186 КК України має бути таким, що пов`язане з ізоляцією від суспільства. За ч. 1 ст. 125 КК України покарання призначається у виді громадських робіт в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_8 повинно бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (з застосуванням положень ст. 72 КК України).

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України судом під час розгляду справи не встановлено.

До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого підлягає продовженню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На стадії судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлявся цивільний позов, який було повернуто потерпілому для усунення виявлених недоліків, після чого останній заявив, що відмовляється від цивільного позову, відмову прийнято судом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

за ч. 4 ст. 186 КК України - у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання обраховувати з дня оголошення вироку - 21.03.2024 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 23 червня 2023 року по 20 березня 2024 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_33 процесуальні витрати за проведене у кримінальному провадженні експертне дослідження в розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2023 на речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон Redmi 9А чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , в чорному чохлі з сім-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_4 та повернути його потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому - також право заявляти клопотання про доставку до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1