У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

Справа № 348/2217/23

Провадження № 1-кп/348/130/24

17 травня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілих:

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження №0000294 від 03.07.2023 року, №0000318 від 22.07.2023 року та №0000448 від 29.10.2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебувають кримінальні провадження №0000294 від 03.07.2023 року, №0000318 від 22.07.2023 року та №0000448 від 29.10.2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні 17.05.2024 року прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, з огляду на те, що надалі наявні обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 та представник потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адвокат - ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали заявлене прокурором клопотання і просили його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , а також його захисник, який підтримав позицію останнього, в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження йому (обвинуваченому) на 60 днів строку тримання під вартою.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих йому злочинах, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Одночасно, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Як з`ясовано судом, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2023 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.10.2023 року. Крім того, даною ухвалою визначено розмір застави, яку може бути внесено підозрюваним чи іншою особою, та обов`язки, які покладаються на ОСОБА_8 у разі її внесення.

Відповідно до ухвал Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 року, 06.12.2023 року, 25.01.2024 року та 21.03.2024 року обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 19.05.2024 року до 14 год. 30 хв.

Також вказаною ухвалою (від 21.03.2024 року) було залишено без змін розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2023 року в розмірі 214720 грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_8 .

У зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії розгляду, а строк дії обраного і в подальшому продовженого запобіжного заходу закінчується, за клопотанням прокурора на обговорення сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, враховуючи, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає за необхідне продовжити відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Беручи до уваги наведене, вислухавши з цього приводу прокурора, потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адвоката - ОСОБА_7 , обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставне, а обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити.

При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На переконання суду, обставини по даному кримінальному провадженні з часу обрання та подальшого продовження запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, у відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому виходячи із кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За сукупності всіх обставин, приймаючи до уваги дані про його особу, суд прийшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність продовжити обвинуваченому запобіжний захід, а тому вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 закінчується 19.05.2024 року, однак до зазначеної дати неможливо завершити розгляд кримінального провадження, а тому обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи дане питання, суд приймає до уваги, зокрема те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації). Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд констатує, що наведені вище ризики є дійсними та триваючими, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, його особу (раніше судимий), вагомість наявних доказів вчинення ним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні немає нікого), і прийшов до висновку, що докази і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки на даний час на розгляді суду вже перебувають три кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які об`єднані в одне провадження, можливість у обвинуваченого впливати на потерпілих, переховуватися від суду, а також відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, обвинуваченим та його захисником не надано суду належних і достатніх доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які були підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу та які можуть бути підставою для зміни стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що, як зазначено вище, ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 було визначено заставу відповідно до положень ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 214720 грн. 00 коп., та обов`язки, які покладаються на нього у разі її внесення.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, з огляду на викладене вище, а також із урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України по трьох кримінальних провадженнях, які об`єднані в одне провадження, раніше неодноразово судимий, наявність наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, враховуючи розміри майнової шкоди, завданої потерпілим, яка в повному обсязі обвинуваченим не відшкодована, а також викладені вище обставини щодо неможливості зміни останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд не вбачає підстав для застосування застави в меншому розмірі, так як він не буде достатньою гарантією виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Отже, обставин, котрі давали б підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено. Підстави для зміни розміру застави, на даний, на переконання суду також відсутні.

Враховуючи викладене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 15.07.2024 року.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2023 року в розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_8 , слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000294 від 03.07.2023 року, №0000318 від 22.07.2023 року та №0000448 від 29.10.2023 року про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 годин 00 хвилин - 15 липня 2024 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2023 року в розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

На дану ухвалу суду, у відповідності до п.2 ч.1 ст.395, п.11 ч.2 ст.395 КПК України, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1