Ухвала

про залишення скарги без руху

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 545/5283/22

провадження № 51-2288 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року щодо нього,

встановив:

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений просить зазначені судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Проте, касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в той час як, відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Крім того, частиною 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, засуджений у своїй касаційній скарзі посилається на неповноту судового розгляду (стаття 410 КПК) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (стаття 411 КПК), що не є предметом перевірки в касаційному порядку.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу. При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3