Провадження № 1-кп/638/971/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 від 03.06.2023, за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець с.Печеніги, Печенізького району Харківської області, громадянин України, офіційно не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , , відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (зі змінами і доповненнями станом на 14.04.2022 року) є військовозобов?язаним, тобто особою, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов?язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації здійснюєтьсядля доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у термін, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших формувань, відповідно до Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» N? 3543 - XII від 21 жовтня 1993 року (зі змінами та доповненнями станом на 01.04.2022 року) - громадяни зобов?язані з?являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов?язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

01 травня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов?язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що тимчасово базується за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з оголошенням Указу Президента України N?69-2022 від 24.02.2022 року загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, перебуваючи у вищезазначеному приміщенні, будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022, останній достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу України від 25 березня 1992 року N? 2232-ХІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69-2022, після проходження військово-лікарської комісії, згідно довідки військово-лікарської комісії від 11.04.2023 № 165/47/361 - придатний до військової служби, відмовився отримувати повістку на відправку до команди, тим самим відмовився від проходження військової служби під час мобілізації не маючи на те поважних причин, не явився за викликом згідно повістки для відправки у команду за призовом по мобілізації, керуючись небажанням проходити військову службу за мобілізацією - за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив як зазначено вище.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, перебуває в цивільному шлюбі, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, має постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вчинений злочин, передбачений ст. 336 КК України, є умисним, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, повідомленим у передбаченому законом порядку про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, достовірно знаючи про загальну мобілізацію, визнаний придатним до військової служби, умисно не з`явився за викликом згідно повістки для відправки у команду за призовом по мобілізації.

Суд також бере до уваги фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_4 в період воєнного стану при оголошеній загальній мобілізації умисно проігнорував свій конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, та враховує суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також той факт, що на території України введений воєнний стан, а тому злочин пов`язаний із ситуацією, яка наразі склалася в країні, збройною агресією та конституційним обов`язком кожного громадянина, ОСОБА_4 скоїв умисний нетяжкий злочин, але який створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, оскільки відмова від захисту Батьківщини, свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави та в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Вищенаведені обставини унеможливлюють виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , необхідного і достатнього для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищенаведені відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжує покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 336 КК України.

Призначення ОСОБА_4 покарання в мінімальних межах санкції статті з реальним його відбуванням відповідатиме принципам законності, індивідуалізації та справедливості, буде необхідним та достатнім для його виправлення, змусить в майбутньому додержуватись положень закону України про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини, цілком відповідатиме вимогам та цілям, передбаченим ст.50, 65 КК України.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1