Справа № 204/1509/24
Провадження № 1-кс/204/405/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса Одеської області, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001091 від 21.12.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 16.11.2023 строком на 90 діб. На початку грудня 2023 року, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , якому достовірно відомо про діючий воєнний стан, будучи негативно налаштованою стосовно державної влади України, виник злочинний умисел на вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення. З цією метою ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон Xiomi Redmi, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (далі - мобільний телефон Xiomi), на який встановив інтернет-месенджер «Telegram» з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , на початку грудня 2023 розпочав листування з невстановленою особою - користувачем облікового запису « ОСОБА_8 », в листуванні з яким на пропозицію останнього погодився за винагороду у сумі 9000 грн. за кожний успішно вчинений підпал релейної шафи системи сигналізації, централізації і блокування Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (далі релейна шафа СЦБ РФ «Придніпровська залізниця»), спрямований на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення. Також ОСОБА_5 вступив в злочинну змову із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , яка як співучасник злочину, добровільно надала власний електронний гаманець (адреса депозиту НОМЕР_5) для отримання винагороди за проведення диверсії, а також надавала поради з приводу її вчинення. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 достовірно відомо про наслідки вчинення таких підпалів, а саме неможливість використання залізничної колії РФ «Придніпровська залізниця» на окремих ділянках, що ослаблює державу. Так, 28.12.2023 ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з метою ослаблення держави - вчинення дій, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів РФ «Придніпровської залізниці» - релейної шафи СЦБ, завчасно підготував рукавички, марлеву маску для обличчя та металеву монтировку (лом), а також в магазині «Сільпо», що розташований на Привокзальній площі у м. Дніпро придбав засіб для розпалювання вогню об`ємом 1 л. Після цього ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 на маршрутному таксі проїхав до с. Іларіонове Синельниківського району, де пройшов до релейної шафи сигнальних установок, що розташована на 208 км залізничного перегону станції Ігрень-Іларіонове Регіональної філії «Придніпровська залізниця». Приблизно о 16.20 год. 28.12.2023, на місці ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , умисно з корисливих мотивів, за допомогою печаток та металевої монтировки (лому), здійснив відкриття двері релейної шафи СЦБ та облив засобом для розпалювання вогню внутрішню частину шафи та підпалив її, чим вчинив пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення. Після цього на місці вчинення ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Того ж дня у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, затримано ОСОБА_7 . Крім того у ході досудового розслідування встановлено, що 10.12.2023, приблизно о 16.50 год., невстановлені особи, знаходячись на перегоні Ігрень-Іларіонове АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" (с.у. №8 на 209 км ПК2) шляхом підпалу умисно знищили майно, яке належить АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ", тим самим спричинили матеріальний збиток на загальну суму 903 907 гривень 13 копійок. (ЄО12943 від 20.12.2023р.). Крім того 18.12.2023, приблизно о 10.25 годин, невстановлені особи, перебуваючи на перегоні ст. Синельникове2- Іларіонове АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ", пошкодили релейні шафи сигнальних установокрозрізної 218км пк 9 і 16 на 219 км пк, чим спричинили матеріальний збиток АТ "Укрзалізниця", того ж дня невстановлені мешканці Дніпропетровської області в умовах воєнного стану з метою ослаблення держави вчинили дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», які мають важливе оборонне та народногосподарське значення. Також 25.12.2023, приблизно о 17.40 години, невстановлені особи, перебуваючи на перегоні Іларіонове - ст. Синельникове2, пікет 8, 226км АТ Укрзалізниця, пошкодили релейну шафу, чим спричинила матеріальний збиток АТ "Укрзалізниця". Умисні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які виразилися у вчиненні з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. 29.12.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, уродженцю. м. Одеса Одеської області, неодруженому, раніше не судимому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянки України (ID-картка) № НОМЕР_4 від 17.09.2021, виданий органом № 5116. Того ж дня підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 26.02.2024. Органом досудового розслідування до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за погодженням із заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подано клопотання про продовження строків досудового розслідування до шести місяців, тобто до 29.06.2024. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення №55/15/І/7-10558 від 26.12.2023; протоколом огляду місця події від 28.12.2023; протоколом огляду від 29.12.2023 мобільного телефону ОСОБА_5 ; протоколом огляду від 29.12.2023 мобільного телефону ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2024; висновком експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів №1 від 09.01.2024; висновком експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів №2 від 10.01.2024; іншими матеріалами досудового розслідування. Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України: Метою та підставами продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: На даний час, ризики передбачені у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_5 розуміє тяжкість та невідворотність покарання, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне ув`язення. Крім того, у ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем його проживання, оскільки останній неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може виїхати за межі території України. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя та безкарності за дії направленні на ослаблення держави шляхом здійснення підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчиненого в умовах воєнного стану. Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить те, що ОСОБА_5 спілкувався із іншою підозрюваною ОСОБА_7 та замовником диверсій за допомогою месенджеру «Telegram», доступ до аккаунту якого є тільки у нього, тому перебуваючи на волі ОСОБА_9 може знищити все листування, що негативно вплине на хід слідства. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні свідчить те, що до теперішнього часу не встановлено замовника вчинення диверсій, який безпосереднього здійснював оплату за її вчинення, тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може сприяти замовнику в уникненні від кримінальної відповідальності. Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється свідчить те, що ОСОБА_5 знаходячись на свободі, може в подальшому здійснювати дії, направленні на ослаблення держави шляхом підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчиненого в умовах воєнного стану. Таким чином, запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямований на забезпечення посилення контролю за місцем його перебування, виконання ним процесуальних обов`язків. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою: Строк застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 26.02.2024, проте завершити досудове розслідування у вказаний строк не є можливим, оскільки необхідно проведення слідчих (процесуальних) дій, направлених на остаточне та беззаперечне доведення вини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. Станом на теперішній час в ході досудового розслідування триває судова молекулярно-генетична експертиза, за висновком якої буде призначено додаткову судову молекулярно-генетичну експертизу. З метою встановлення матеріальних збитків, які були заподіянні протиправними діями регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», необхідно долучити висновки судової товарознавчої експертизи. Також, є необхідним здійснити аналіз інформації, яка отримана від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» та ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ». Після отримання всіх необхідних документів та висновків судових експертиз, при наявності підстав повідомити про нову підозру винним особам у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, у зв`язку із значним обсягом вже зібраних матеріалів досудового розслідування, є необхідним додатковий час для виконання вимог ст.ст. 290-291 КПК України, а саме: повідомлення про закінчення досудового розслідування стороні захисту, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження сторони захисту, а також складання та вручення обвинувального акту. Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів є особлива складність кримінального провадження, а саме: великий обсяг проведення необхідних слідчий (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; великий обсяг інформації, отриманий під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування; введення та дія в Україні воєнного стану, що впливає на додаткову складність та тривалість встановлення та допиту осіб, які перебувають у різних регіонах України, а також за кордоном, та здійснення інших заходів, які передують проведенню слідчих дій. Також про особливу складність кримінального правопорушення вказує наявність 5 епізодів вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 113 КК України. Результати проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають важливе значення для прийняття рішення про подальший рух досудового розслідування кримінальному провадження. Продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вченні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі 15 років або довічне ув`язнення. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи перераховані вище обставини, органом досудового розслідування вбачаються підстави для не визначення розміру застави при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 . Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою, та зазначив, що тримання під вартою є самим доцільним запобіжним заходом, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконанням підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти наявним ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати відносно нього домашній арешт, оскільки він не збирається переховуватися.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність наявності ризиків. Підозрюваний визнає свою провину у підпалюванні, проте його дії не вірно кваліфіковано. Він має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, до того ж, наразі співпрацює зі слідством.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Так, 29 грудня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2023 року, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 26 лютого 2024 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001091, продовжено до шести місяців, тобто до 29 червня 2024 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Однак, у судовому засіданні було встановлено наявність ризиків, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно враховуючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити листування, яке наявне та зберігається лише в його особистому акаунті, а також продовжити вчинення даного кримінального правопорушення.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні шляхом сприяння замовнику диверсій уникнути від кримінальної відповідальності, слідчим у клопотанні не обгрунтовано та недоведено у судовому засідання прокурором, оскільки замовник наразі досудовим розслідуванням не встановлений, він не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання, суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, відсутність стійких соціальних зв`язків, враховуючи наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити докази своєї протиправної діяльності, продовжити вчинювати дане кримінальне правопорушення, а також те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2024 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 квітня 2024 року.

Ухвалу направити до СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1