Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1045/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця з/с Бузулукський, Єсильського району, Тургайської області, Республіки Казахстан, громадянина України, українця, не одруженого, військовослужбовця старшого радіомінера відділення керованого мінування 3-го інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону в/ч НОМЕР_1 , освіта середня-спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 01.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

З матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.05.2024 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували у приміщенні кухні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої. Під час розпиття спиртних напоїв у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник умисел на вбивство ОСОБА_8 , тобто на умисне протиправне заподіяння йому смерті, та з цією метою він пішов до приміщення іншої кімнати будинку, де взяв саморобку гвинтівку калібру 5,6 мм, яка була споряджена набоєм 5.6 мм, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з вищевказаної гвинтівки з близької дистанції здійснив 1 прицільний постріл в життєво важливу область ОСОБА_8 - голову, внаслідок чого заподіяв останньому вогнепальне кульове сліпе поранення черепа з боку правого зовнішнього вуха, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Проте, смерть ОСОБА_8 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_8 було доставлено до КНП «Олевська ЦЛ» ОМР де йому була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 01.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

01.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий у поданому клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років та відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можуть виникнути наступні ризики:

- підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду, оскільки є військовослужбовцем, а тому постійно перебуває за межами області, що буде перешкоджати повному, всебічному і неупередженому досудовому розслідуванню та судовому розгляду кримінального провадження. Крім того, на переконання слідчого, злочинні дії підозрюваного ОСОБА_5 являють підвищену суспільну небезпеку, і застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає особі підозрюваного, є співмірним з існуючими реальними ризиками та є необхідним для того, щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування;

- підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого чи свідків, чинити на них фізичний, психологічний тиск з метою зміни чи відмови від наданих слідству показів, в тому числі від показань, які будуть надаватися останніми безпосередньо під час розгляду провадження в суді;

- підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити дане кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти наявним ризикам.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечив, вважає, що слідчим не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому просить застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проте, вказаний запобіжний захід просить застосувати за місцем дислокації військової частини де проходить службу ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив той факт, що між ним та ОСОБА_8 31.05.2024 року на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт. Проти клопотання слідчого заперечив та підтримав позицію свого захисника.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просять його задоволити з підстав наведених у ньому. При цьому, прокурор зазначив, що вимогами кримінального процесуального законодавства України не передбачено можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем дислокації військової частини. Також, вказав про те, що контроль за виконанням підозрюваним запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладено на працівників поліції, а не на військове командування. Крім цього, військова частина в якій проходить службу ОСОБА_5 може змінити своє місце дислокації.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000137 від 01.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Згідно приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, у справі «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Пред`явлена ОСОБА_5 підозра обґрунтовується: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколом допиту підозрюваного, висновком щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши всі надані документи, вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, здобуті в ході досудового розслідування докази та дані про характер інкримінованого злочину вказують на високу ймовірність того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, слідчий суддя вважає очевидним, що ризик ймовірного переховування від органів досудового слідства може справдитися із великим ступенем вірогідності з огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, повинен перебувати у місці дислокації його військової частини, яка розташована в іншій місцевості, до того ж обставини кримінального правопорушення, а також перебування підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння під час дії військового стану свідчить про низький ступінь самодисципліни ОСОБА_5 та також дає підстави вважати наявним ризик можливого ухилення від слідства.

Також, оцінюючи ризик незаконного впливу на інших учасників даного провадження, зокрема потерпілого та свідків слідчий суддя враховує положення ст. ст. 23, 94 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже, виходячи зі стадії даного кримінального провадження, має місце реальний ризик, впливу на потерпілого та свідків, які станом на момент розгляду даного клопотання не допитані судом.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також його соціальні зв`язки, сімейне становище.

Водночас, в ході розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

У даному конкретному випадку, ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що ймовірність наявності вищевказаних ризиків значно підвищується в умовах введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який продовжувався у встановленому порядку.

Також, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Зокрема, особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки відсутня інформація щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , а також не встановлено осіб, які можуть внести заставу за підозрюваного. Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки наявні всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може чинити тиск на потерпілого та свідків, знищити речові докази, які ще не вилучено стороною обвинувачення. Крім того, як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 проживає сам та у нього відсутні члени сім`ї, які б могли у разі потреби доставити йому продукти харчування, речі першої необхідності та інше, що призведе до порушення останнім вимог запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а тому суд не визначає розмір застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194, 196, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця з/с Бузулукський, Єсильського району, Тургайської області, Республіки Казахстан, громадянина України, українця, не одруженого, військовослужбовця старшого радіомінера відділення керованого мінування 3-го інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону в/ч НОМЕР_1 , освіта середня-спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з дня затримання, тобто з 01 червня 2024 року по 30 липня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 після проголошення ухвали.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1