Справа № 442/5232/24
Провадження № 1-кс/442/1017/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України,-

з участю сторін:

скаржника: ОСОБА_3 , слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою в якій просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000608 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України завідома неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги покликається на те, що Дрогобицьким районним відділом поліції ГУ НП у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000608 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України - завідома неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. В матеріалах кримінального провадження зазначається, що 14.11.2022 року адвокат ОСОБА_5 та генеральний директор ТОВ «Торгова група «ТИСА» ОСОБА_6 подали до Дрогобицького міськрайонного суду завідома неправдиве повідомлення про скоєння кримінального правопорушення начальником Дрогобицького районного відділу поліцій охорони ОСОБА_7 . Слідчий Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області прийняв рішення про закриття вищезазначеного кримінального провадження, а процесуальний керівник його погодив. Він як представник ОП «Ужгородський коньячний завод» неодноразово давав свідчення під час розслідування кримінального провадження №0000376, яке було внесено до ЄРДР ухвалою слідчої судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2022 на підставі поданого ОСОБА_6 завідома неправдивого повідомлення Дрогобицькому суду. Вищезазначене кримінальне провадження закрито у червні-липні 2023 року ухвалою Львівського апеляційного суду. Даючи покази як свідок у зазначеному кримінальному провадженні та відповідаючи на запити дізнавача він надав докази, які дають йому право стверджувати, що ОСОБА_6 подав до суду завідома неправдиву інформацію, чим ввів в оману слідчого суддю, працівників Дрогобицького РВП та прокуратури.

Постанову про закриття кримінального провадження №0000608 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.383 КК України він отримав 11.06.2024 від старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , вважає що не пропустив строк на звернення до суду із даною скаргою.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги скарги посилаючись на обставини, які ним викладені в тексті скарги, та письмових поясненнях до скарги, просив її задоволити та скасувати оскаржувану постанову. Вказав, що у даному кримінальному провадженні він не визнаний потерпілим, і йому такий статус не наданий. Вважає, що у нього є процесуальне право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти поданої скарги, просив відмовити в її задоволенні та вважає її безпідставною. Вказав, що досудове розслідування ним було проведено відповідно до вимог КПК України та постановлено відповідну постанову. Відзначив, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні потерпілим не визнавався.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , який просив відмовити у задоволенні скарги з огляду на необґрунтованість її доводів, дослідивши докази надані особою, яка подала скаргу, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено в судовому засіданні, скаржник ОСОБА_3 копію оскаржуваної постанови отримав 11.06.2024 у Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області про що свідчить відмітка на оскаржуваній постанові, при цьому, будь-яких документальних підтверджень про вручення скаржнику копії цієї постанови в інший термін, слідчому судді не надано.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що скаржник ОСОБА_3 не пропустив строк на її подання до суду.

Частиною 3 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303, ч.1 ст. 304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження. Такі скарги можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, або з дня отримання особою копії постанови.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебували матеріали кримінального провадження за №0000608 від 14.07.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України.

Постановою слідчого СВ Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 14.07.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, визначеного п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області поступила ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, вказані ОСОБА_3 у заяві від 09.06.2023.

До Дрогобицького РПВ ГУ НП у Львівській області 09.06.2023 поступала письмова заява від ОСОБА_9 про те, що 14.11.2022 слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області виніс увалу на підставі скарги адвоката ОСОБА_5 , який виступає в інтересах генерального директора ТОВ «Торгова група «Тиса»» ОСОБА_6 про те, що ознайомившись з текстом вище згаданої ухвали, ОСОБА_3 має підстави стверджувати, що адвокат ОСОБА_6 ОСОБА_5 виклав в цій заяві завідома неправдиву інформацію. В заяві адвокат стверджує, що лише будівля контрольно-пропускного пункту площею 35 м.кв. належить ТОВ «Торгова група «ТИСА», хоча йому відомо, що територія, за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,2057 га, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 травня 2012 року, належить Орендному підприємству «Ужгородський коньячний завод». Після чого в Дрогобицькому міськрайонного суді Львівської області отримано матеріали надані адвокатом ОСОБА_5 на підставі яких було винесено ухвалу.

Ознайомившись із скаргою на бездіяльність від адвоката ОСОБА_5 інтересах ТОВ «Торгова група «Тиса»» ОСОБА_6 подану в Дрогобицький міськрайонний сул Львівської області встановлено, що працівники Дрогобицького районного відділу поліції охорони безпідставно перешкоджають переміщенню належних ТОВ «Торгова та «ТИСА» вантажів через КПП.

25.10.2022 року працівник Дрогобицького районного відділу поліції охорони не випустив завантажений продукцією підприємства автомобіль. Внаслідок чого було зірвано виконання зовнішньо-економічного контракту, а підприємство зазнало значних збитків.

26.10.2022 року при спробі зайти на територію ТОВ «Торгова група ТИСА», працівник Дрогобицького районного відділу поліції охорони ОСОБА_10 не пропустив керівника ОСОБА_6 , та обґрунтував свої дії вказівкою громадянина ОСОБА_3 , однак встановлено, що станом на вересень 2022 ОСОБА_3 відношення до ОП «Ужгородський коньячний завод» та офіційно на той момент не був працевлаштований.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні скаржник ОСОБА_3 був допитаний в якості свідка та повідомив, повідомив, що в січні місяці 2023 року він надавав покази по матеріалах кримінального провадження №0000376, які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань ухвалою Слідчої судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2022 року. Ухвала винесена на підставі скарги адвоката ОСОБА_5 , який виступає в інтересах генерального директора ТОВ «Торгова група «ТИСА» ОСОБА_6 . Ознайомившись з текстом вищезгаданої ухвали, ОСОБА_3 має підстави стверджувати, що адвокат ОСОБА_6 ОСОБА_5 виклав в цій заяві завідома неправдиву інформацію. ОСОБА_3 стверджує, що адвокат ОСОБА_5 та генеральний директор ТОВ «Торгова група «ТИСА» ОСОБА_6 подали до Дрогобицького міськрайонного суду завідома неправдиве повідомлення про скоєння злочину начальником Дрогобицького районного відділу поліції охорони ОСОБА_7 . Також додає, що в заяві поданій 01.11.2022 ОСОБА_6 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 вказав, що територія: АДРЕСА_1 , належить ТОВ «Торгова група «ТИСА»», тим самим вів в оману суддю, яка винесла ухвалу про зобов`язання працівників поліції внести відомості до ЄРДР.

Відповідно до ч.1 ст. 383 КК України «завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до двох років».

Встановлено, що об`єктом злочину є інтереси правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі. Об`єктивна сторона злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину. «Повідомлення може бути здійснене у різних формах: письмово, усно, за підписом особи, яка його зробила, або без такого (анонімним). Неправдивим таке повідомлення є, коли воно стосується злочину, якого насправді не було, або коли у ньому міститься інформація про вчинення злочину особою, яка насправді його завідомо для винного не вчиняла, або про вчинення особою більш тяжкого злочину, ніж той, що вона насправді вчинила. Неправдивість повідомлення повинна стосуватись тільки фактичних обставин вчинення злочину, а не його юридичної оцінки. Адже, якщо у повідомленні будуть подані правдиві факти щодо вчиненого злочину, але їм буде дана неправильна юридична оцінка, то не буде відповідно і завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину.» Злочин вважається закінченим з моменту надходження неправдивого повідомлення до суду, прокурора, слідчого або органу дізнання.

Кваліфікуючими ознаками злочину є поєднання його: 1) з обвинуваченням особи у тяжкому чи особливо тяжкому злочині; 2) зі штучним створенням доказів обвинувачення, а також 3) вчинення його із корисливих мотивів.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, з яких вбачається, що у вказаному кримінальному правопорушенні відсутній склад злочину, що у свою чергу виключає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Під час розгляду даної скарги встановлено та з матеріалів кримінального провадження № 0000608 від 14.07.2023, які надані слідчому судді Дрогобицьким РВП ГУ НП у Львівській області вбачається, що в даному випадку мають місце цивільно - правові відносини між скаржником ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що стосуються здійснення підприємницької діяльність на території ОП «Ужгородський коньячний завод» за адресою: АДРЕСА_1 .

Твердження на які посилається слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в оскаржуваній постанові, повністю узгоджується із зібраними ним доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження та ґрунтуються на доказах, які були дослідженими та здобутими під час розгляду даної скарги слідчим суддею.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України і ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст. 110 КПК України.

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що вона не містить інформації щодо наявності складу кримінального правопорушення, а навпаки, спростовує його.

Під час проведення перевірки було зібрано необхідний та достатній обсяг інформації, яка дала підстави для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Надані докази і матеріали свідчать про те, що в кримінальному провадженні слідчим перевірено доводи скаржника ОСОБА_3 у повному обсязі, зібрані докази, що мають значення для кримінального провадження, з`ясовано та проаналізовано всі обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не може прийняти до уваги незгоду скаржника з позицією слідчого, оскільки вона спростовується доказами здобутими під час досудового розслідування і нічим об`єктивно не підтверджується, тому оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про передчасність закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить висновку про їх необґрунтованість, оскільки, доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, а слідчим суддею не встановлено, що доводи скаржника дають підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового слідства.

Крім цього, необхідно відзначити, що згідно ч.1 ст. 55 КІІК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.2. ст. 55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

У відповідності до вимог, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В матеріалах кримінального провадження№0000608 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.383 КК України відсутні відомості про визнання ОСОБА_3 потерпілим, постанови про відмову у визнанні його потерпілим не було винесено, заяв та клопотань про визнання скаржника потерпілим матеріали кримінального провадження не містять.

Як вбачається із скарги та додатків до неї, така подана ОСОБА_3 , проте у матеріалах скарги немає жодного доказу правомірності подання останнім вказаної скарги, оскільки до неї не долучено доказів, які б підтверджували статус особи, яка подала скаргу у кримінальному провадженні, а саме постанови про надання особі певного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Таким чином, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною з урахуванням вимог ст. 284 КПК України з всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи, твердження скаржника необхідність скасування оскаржуваної постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України, скаргу подала особа, яка не має права її подавати, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 14.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текс ухвали складено 10.07.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_11