19.03.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/33/24
Справа № 940/1276/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0002719 від 28.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красилівка Броварського району Київської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, невійськовозобов?язаного, судимого вироком Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, затриманий в порядку ст. 191 КПК України з 12.05.2023 року, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «; Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Проте, 15.08.2022 року, у вечірній час, більш точний час вчинення злочину досудовим розслідуваням не встановлено, в с. Стадниця Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, маючи намір на вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи у житловому будинку, що по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від потерпілого ОСОБА_7 , незаконно здійснив крадіжку його мобільного телефону REDMI NOTE 8T Moonshadow Grey GB RAM 127 GB ROM вартістю 4685 грн. 33 коп.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4685 грн. 33 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

15.03.2024 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 у приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» ( м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16) досягнуто угоди про визнання винуватості.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення за кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України остаточну міру покарання визначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, зокрема, до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно визначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їїукладення, затвердження та невиконання, які, в присутності захисника, роз?яснені обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із приміщення Державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред?явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 надав беззаперечну письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст.ст. 469,472 КПК України, а тому вона може бути затверджена судом, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може ініціюватися у будь-який момент після повідомленні особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб та потерпілий надав письмову заяву прокурору на укладення угоди, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 .

З урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинене дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України до постановлення вироку Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року, тому остаточне покарання йому має бути визначено відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Щодо застосування приписів кримінального закону щодо призначення остаточного покарання ВС зроблено правовий висновок, зокрема, у постанові від 03.10.2019 (справа № 755/3279/18).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 до строку покарання за цим вироком частково відбуте покарання за попереднім вироком Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року з 12.05.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відтак, дослідивши умови угоди та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вказана угода може бути затверджена.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 373,374, 395, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.03.2024 року в кримінальному провадженні № 0002719 від 28.10.2022 року, укладену між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 у приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» ( м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16).

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання за новим вироком частково приєднати покарання за вироком Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, визначивши остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавленні волі, зарахувавши на підставі ч.5 ст. 72 КК України до строку покарання за цим вироком частково відбуте покарання за попереднім вироком Згурівського районного суду Київської області від 07.03.2023 року з 12.05.2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красилівка Броварського району Київської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя : ОСОБА_1