05.06.2024
Справа № 642/276/24
Провадження № 1-кс/642/1683/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000026 від 24.10.2023, за ознаками кримінальних правоаорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.ч.5, 7 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить поновити строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно та накласти арешт на добровільно надані свідком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , (тел. НОМЕР_1 ) наступні документи: -оригінал документу під назвою: «Постановление об избрании меры пресечения» по справі № 3/1-68/2023 від 20.07.2023, російською мовою за законодавством рф, де маються підпис від імені ОСОБА_5 та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 3 арк.; -оригінал документу під назвою: «Извещение о получении апелляционной жалобы по делу» від 27.07.2023 № 3/1-68/2023, російською мовою за законодавством рф, де маються підпис від імені ОСОБА_5 на 1 арк.; -копію документу під назвою: «Апеляционное представление на постановление Генического районного суда Херсонской области от 20.07.2023» від 24.07.2023 № 12-12-2023, російською мовою за законодавством рф, на 2 арк.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 24.10.2023 за ч. 2 ст. 111, ч. ч. 5, 7 ст. 111-1 КК України за фактом державної зради та колабораційної діяльності суддею Генічеського районного суду Херсонської області ОСОБА_5 .

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється Харківською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , будучи суддею судової влади України, обіймаючи посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області, діючи умисно та протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, не пізніше 18.10.2022 почала співпрацювати з представниками збройних формувань рф, які здійснили окупацію міста Генічеськ Херсонської області, виконуючи їх незаконні вказівки, та не пізніше 03.05.2023 приступила до виконання повноважень у незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області під назвою «Генический районный суд Херсонской области» на посаді судді та виконувала обов`язки на вказаній посаді, приймаючи рішення за законодавством країни агресора рф, здійснюючи виконання функцій представника окупаційної влади рф, тим самим здійснила перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, чим створила умови для функціонування зазначеного незаконного судового органу, тим самим забезпечила становлення і зміцнення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території України, надавши тим самим допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічний та інформаційній безпеці України в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Крім того, громадянка України ОСОБА_5 , будучи суддею судової влади України, обіймаючи посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області, діючи умисно та протиправно, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступила у злочинну змову з невстановленими представниками рф, які здійснили окупацію Херсонської області, та добровільно, за власним бажанням, з метою надання допомоги останнім, зайняла посаду судді у незаконному судовому органі під назвою «Генический районный суд Херсонской области».

Крім того, громадянка України ОСОБА_5 , будучи суддею судової влади України, обіймаючи посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області, діючи умисно та протиправно, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступила у злочинну змову з невстановленими представниками рф, які здійснили окупацію Херсонської області, та добровільно, за власним бажанням, з метою надання допомоги останнім, зайняла посаду «Первого заместителя главы администрации Генического муниципального округа», тобто посаду пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих або адміністративно господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора рф.

Перебуваючи на вказаних посадах ОСОБА_5 в інтересах окупаційної влади виносила незаконні судові рішення у справах громадян України, у т.ч. які переслідуються російською владою за проукраїнську позицію.

На даний час територія м. Генічеськ Херсонської області є тимчасово окупованою територією.

Згідно відповіді на запит з ТУ ДСА України в Херсонській області встановлено, що ОСОБА_5 про свої наміри щодо подальшої роботи, звільнення чи тиску з боку незаконних збройних формувань не повідомляла. Із запиту Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», який надійшов до ТУ ДСА України в Херсонській області 18.07.2023, стало відомо, що вищезазначена суддя пішла на співпрацю з окупантами, призначена на посаду судді в окупаційний суд та ухвалює незаконні рішення проти громадян України.

В ході досудового розслідування було надано доручення на встановлення свідків, в тому числі й осіб, стосовно яких ОСОБА_5 виносились судові рішення у незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території, за законодавством рф.

27.05.2024 на адресу ТУ ДБР у м. Полтаві надійшли матеріали виконаного доручення на проведення слідчих дій.

Так, в якості свідка було допитано ОСОБА_4 , яка пояснила, що з 24.02.2022 перебувала у тимчасово окупованому м. Херсон, де її було затримано окупаційною владою та порушено кримінальну справу. Свідок зазначила, що її утримували у СІЗО. 20.07.2023 стосовно ОСОБА_4 у окупаційному суді м. Генічеськ було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за законодавством рф. Запобіжний захід обирала суддя окупаційного суду ОСОБА_5 .

В ході пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_5 , як суддю, яка обирала стосовно неї запобіжний захід за законодавством рф у незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території.

До протоколу допиту свідок ОСОБА_4 долучила оригінали та копії наступних документів: оригінал документу під назвою: «Постановление об избрании меры пресечения» по справі № 3/1-68/2023 від 20.07.2023, російською мовою за законодавством рф, де маються підпис від імені ОСОБА_5 та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 3 арк.; оригінал документу під назвою: «Извещение о получении апелляционной жалобы по делу» від 27.07.2023 № 3/1-68/2023, російською мовою за законодавством рф, де маються підпис від імені ОСОБА_5 на 1 арк.; копія документу під назвою: «Апеляционное представление на постановление Генического районного суда Херсонской области от 20.07.2023» від 24.07.2023 № 12-12-2023, російською мовою за законодавством рф, на 2 арк.

Вказані документи були оглянуті та визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Ст. 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені документи є доказами по провадженню, як речові докази, будуть сприяти виявленню та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, бо підтверджують факт зайняття ОСОБА_5 посади у окупаційному судовому органі та співпрацю із окупаційною владою.

Враховуючи, що матеріали виконаного доручення надійшли до ТУ ДБР у м. Полтаві лише 27.05.2024 за вх. № 13492-24/п, тому раніше у органу досудового розслідування була відсутня можливість у зверненні до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, тому виникла необхідність у поновлені процесуальних строків з поважних причин.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що з метою збереження документів, які є речовими доказами, що можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідно накласти арешт на майно, добровільно надане свідком під час допиту.

Прокурор у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує у повному обсязі.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.64-2 КК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. У даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялося.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання прокурора вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на майно, добровільно надане свідком під час допиту.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 в клопотанні просив поновити йому пропущений строк на звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки враховуючи, що матеріали виконаного доручення надійшли до ТУ ДБР у м. Полтаві лише 27.05.2024 за вх. № 13492-24/п, тому раніше у органу досудового розслідування була відсутня можливість у зверненні до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вчасно направити клопотання не представилось можливим.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання заступника керівника Харківської обласної прокуратури про поновлення строку подачі клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що прокурором строк пропущений з поважних причин.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаних документів чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 117, 131, 132, 167, 170, 172-173, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити заступнику керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 процесуальний строк подачі клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 24.10.2023 за ч. 2 ст. 111, ч. ч. 5, 7 ст. 111-1 КК України.

Клопотання заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на добровільно надані свідком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , (тел. НОМЕР_1 ) наступні документи:

-оригінал документу під назвою: «Постановление об избрании меры пресечения» по справі № 3/1-68/2023 від 20.07.2023, російською мовою за законодавством рф, де маються підпис від імені ОСОБА_5 та печатка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 3 арк.;

-оригінал документу під назвою: «Извещение о получении апелляционной жалобы по делу» від 27.07.2023 № 3/1-68/2023, російською мовою за законодавством рф, де маються підпис від імені ОСОБА_5 на 1 арк.;

-копію документу під назвою: «Апеляционное представление на постановление Генического районного суда Херсонской области от 20.07.2023» від 24.07.2023 № 12-12-2023, російською мовою за законодавством рф, на 2 арк.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити заступнику керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1