Справа № 686/7450/24
Провадження № 1-кс/686/4936/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання слідчого СУ ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000116,

встановила:

02 червня 2024 року слідчий СУ ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на вилучений під час проведення 31.05.2024 обшуку автомобіль марки «VOLKSAGEN» моделі «TRANSPORTER», номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_1 », білого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та збереження речових доказів, із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив проводити розгляд без участі ініціатора.

Слідча ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. Від слідчого ОСОБА_6 надійшла заява про проведення судового розгляду клопотання без його участі. У судовому засіданні, яке проводилося із розгляду клопотання 05.06.2024, вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що автомобіль марки «VOLKSAGEN» моделі «TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_2 використовувався ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 у ході вчинення кримінальних правопорушень, у ньому підозрювані об`їжджали можливі місця скоєння крадіжок та зберігали викрадене майно, а отже він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Водночас повідомила, що станом на день розгляду клопотання у органу досудового розслідування відсутній цивільний позов, пред`явлений потерпілим до підозрюваного.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. У судовому засіданні, яке проводилося із розгляду клопотання 05.06.2024, заперечили проти задоволення клопотання, оскільки вважають, що автомобіль не обґрунтовано визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання із наступних підстав.

Слідчою суддею установлено, що у провадженні СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000116 від 01.03.2024, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 травня 2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку у автомобілі «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», білого кольору, 1997 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення навігаційного обладнання до тракторів, комбайнів «JOHN DEERE»: антен, моніторів із серійними номерами: PCGU2UG518204, PCGU2UG565166, «датчиків», сенсорів із самохідних оприскувачів, мобільних терміналів, сім-карток операторів мобільного зв`язку.

31.05.2024 року старшим слідчим ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 було проведено обшук автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», білого кольору, 1997 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , під час якого було тимчасово вилучено майно, а саме: автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», білого кольору, 1997 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_1 .

Слідчою суддею установлено, що постановою старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 від 31 травня 2024 року вилучений у ході обшуку автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно довідки з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», білого кольору, 1997 року випуску, н.з. НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Дослідивши матеріали клопотання, в тому числі витяг із камер відеоспостереження та протокол про результати здійснення негаслної слідчої дії у виді спостереження за особою від 15.04.2024, слідча суддя приходить до висновку, що вилучений у ході проведеного обшуку автомобіль марки «VOLKSAGEN» моделі «TRANSPORTER», номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_1 », білого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 відповідає критеріям речового доказу відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що указаний автомобіль використовувався підозрюваними як засіб вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На думку слідчої судді арешт вказаного майна є співрозмірним з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на автомобіль підлягає накладенню лише в частині позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаного транспортного засобу, проте із залишенням правомочності користування ним. В даному випадку заборона користування не є виправданою та буде надмірним втручанням в права та інтереси власника, оскільки автомобіль не містить на собі слідів кримінального правопорушення, а відтак завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті шляхом накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSAGEN» моделі «TRANSPORTER», номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_1 », білого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 у частині тимчасового позбавлення права на його відчуження та розпорядження.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано; вилучені речі обґрунтовано постановами слідчого визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям, визначеними ст. 98 КПК України, що доведено слідчим.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

У частині накладення арешту з підстав забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), клопотання задовленню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, передбачає наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

31.05.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Однак цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими ще не пред`являвся.

А тому, у зв`язку із відсутністю доказів заявлення цивільного позову у кримінальному провадженні, клопотання про арешт автомобіля з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не може бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на автомобіль марки «VOLKSAGEN» моделі «TRANSPORTER», номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_1 », білого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

В задоволенні решти вимог клоптання, відмовити.

Виконання ухвали доручити слідчому ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя