Справа № 731/37/24
Провадження 1-кп/731/11/24
У Х В А Л А

05 березня 2024 року смт.Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 03 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження, судовий розгляд якого було призначено на 05 березня 2024 року.

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Сторона обвинувачення наголосила, що заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики не перестали існувати. ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, а санкція ч. 4 статті 185 КК України передбачає досить суворе покарання, у виді позбавлення волі. Крім того, обвинувачений, як і раніше, може впливати на свідків і потерпілу, може схилити їх до зміни показань, адже знайомий з ними, знає їх місце проживання. Не зменшився ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчить характеристика обвинуваченого та відповідна підозра у вчиненні злочину.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

04 березня 2024 року, засобами електронного зв`язку, від представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання щодо відкладення даного судового засідання, обґрунтоване неможливістю явки потерпілої та її представника в обумовлену судом дату та час. Наполягала на здійсненні наступного судового засіданні у режимі відеоконференції з приміщення Київського апеляційного суду, при цьому просила врахувати її завантаженість у інших судових справах.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, надані ними на обґрунтування клопотань, суд дійшов наступного висновку.

Суд зважає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої в умовах воєнного стану. Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2024 року до обвинуваченого ОСОБА_4 у межах даного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, до 16 березня 2024 року, включно.

Зміст статті 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практика Європейського суду з прав людини передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтями 131-132 КПК України передбачено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд зважає, що метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні (п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на те, що ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не зменшився, оскільки санкція за вчинення злочину підтверджує високу імовірність бажання уникнути покарання.

Більше того, суд також бере до уваги, що на підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2023 року, ОСОБА_4 , який на той час перебував у статусі підозрюваного, було встановлено запобіжний захід у виді домашнього арешту у період з 20 год. по 08 год. Дана ухвала набрала законної сили.

В контексті практики Європейського суду з прав людини ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (п.102,107 рішення ЄСПЛ у справі «Panchenko v.Russia» від 8 лютого 2005 (заява № 45100/98). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v.Moldova» від 04 жовтня 2005 (заява № 9190/03).

Суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, немає на утриманні малолітніх дітей, неодружений, немає постійного місця роботи. При цьому, на переконання суду, як на момент встановлення запобіжного заходу, так і на даний час наявні достатні підстави вважати, що у випадку застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу чи його скасування, останній може знехтувати покладеними на нього обов`язками та здійснити дії, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що створить суттєві перешкоди для забезпечення оперативного та об`єктивного розгляду даної справи судом.

Також, існує імовірність вчинення тиску з боку обвинуваченого на потерпілу та свідків, показання яких можуть мати значення для кримінального провадження.

Аналогічно, актуальним є ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Перелічені обставини свідчать про те, що у порівнянні з часом обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту заявлені ризики на даний час не зменшилися.

Крім того, суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, що на переконання суду не може слугувати перепоною для продовження строку домашнього арешту, оскільки докази, що вказане може негативно вплинути на його стан, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом розглянуто можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню домашньому арешту, тобто більш м`яких, визначених у ст. 176 КПК України. При цьому враховано позицію та доводи як сторони обвинувачення, так і сторони обвинуваченого. Аналіз наданих суду матеріалів, доводить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, відповідно до викладеної вище мотивації.

У зв`язку з цим, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; усвідомлює тяжкість та невідворотність покарання, що йому загрожує; враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та зберігають свою актуальність, суд вважає за необхідне продовжити строк застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період доби з 20 год. по 08 год.

Суд враховує, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 176-178, 181, 194, 196, 197, 199, 205, 331, 369-372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , уродженець с. Петропавлівка Каховського району Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) строк домашнього арешту в межах судового провадження на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 квітня 2024 року, включно, із забороною залишати ним місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня;

- повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну місця свого проживання

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 04 травня 2024 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч. 1 ст. 392 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1