справа № 361/8452/23
провадження № 1-кп/361/669/24
ВИРОК

Іменем України

04 липня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002686 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеса, з середньою освітою, не працююча, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 27.07.2023 р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1, ч.2 ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування основного виду покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2023 року, близько 22 години 48 хвилин ОСОБА_5 перебувала в квартирі АДРЕСА_3 , де у неї виник прямий злочинний умисел зателефонувати на спеціальну лінію «102» та повідомити неправдиву інформацію про замінування критично важливого об`єкту інфраструктури, а саме Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, вул. Ярослава Мудрого, буд. №24.

Після цього, ОСОБА_5 , маючи на меті реалізацію вищевказаного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що інформація, яку вона збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості в населення, порушить громадську безпеку, 03 серпня 2023 року, о 22 годині 49 хвилин, за допомогою свого мобільного телефону марки «HUAWEI», моделі «U 541-Y02», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , зателефонувала на спецлінію «102» та в телефонній розмові, назвавши свої анкетні дані, достовірно знаючи, що поширена нею інформація не правдива та усвідомлюючи те, що дане повідомлення викликає порушення громадської безпеки, повідомила оператору спецлінії «102», який знаходився на робочому місці та виконував покладені на нього функціональні обов`язки, завідомо неправдиву інформацію про те що, вона замінувала критично важливий об`єкт інфраструктури, а саме Броварське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, буд. №24, після чого завершила розмову та поклала слухавку.

В подальшому, перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що ОСОБА_5 вищевказану подію вигадала, а повідомлення про вчинення дій, що загрожують загибелі людей, об`єктом якого стали співробітники критично важливого об`єкту інфраструктури, а саме Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, завідомо неправдиве.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала повністю і підтвердила, що дійсно 03.08.2023 р., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зі свого мобільного телефону зателефонувала на лінію «102» та повідомила неправдиву інформацію щодо замінування Броварського районного управління поліції. У вчиненому розкаялася, прохала суд суворо її не карати.

Слід зазначити, що показання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачена, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.

Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 259 КК України, як умисні дії, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху критично важливого об`єкту інфраструктури.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використання умов воєнного стану.

Суд не вбачає підстав для визнання пом`якшуючою обставиною за злочин, передбачений ч. 2 ст. 259 КК України, вчинення такого злочину в наслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, з огляду на те, що такий вчинено в умовах воєнного стану. В період воєнного стану посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, що відповідає засадам кримінального судочинства. Крім цього, поведінка обвинуваченої свідчить, що вона на шлях виправленнях не стала, оскільки будучи засудженою за аналогічний злочин, надалі продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

За таких обставин та враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше судима, офіційно не працює, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2., на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому обирає їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 259 КК України, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Водночас, судом встановлено, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.2ст.259 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування основного виду покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки.

Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення (злочин) до повного відбуття покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 року під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_5 за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду та остаточно призначити їй до відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує, що дійсно вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 року наразі не набрав законної сили та перебуває на розгляді у Київському апеляційному суді.

В свою чергу, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003№ 7, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17, зазначено, що суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК України, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК України, оскільки в такому разі апеляційний суд фактично лише посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально, а не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок у цій частині.

Аналогічний правовий висновок щодо порядку застосування ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 71КК України зроблено об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 № 511/37/16-к (провадження № 51-830км18).

Визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Таким чином, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст.71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав не правильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст.71КК, оскільки в такому разі апеляційний суд фактично лише посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально, а не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок у цій частині (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01.06.2020року у справі № 766/39/17).

Відтак, при призначенні покарання ОСОБА_5 , слід врахувати вимоги ст.71 КК України.

За таких обставин, суд не застосовує при призначенні покарання ОСОБА_5 ст. ст.69, 75 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 р, яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотри) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати, з моменту її затримання та зарахувати строк перебування її під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, зарахувавши строк попереднього ув`язнення, а саме з 04 серпня 2023 року.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 до набрання вироком чинності, залишити тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Речові докази: мобільний телефон марки «HUAWEI», моделі «U 541-Y02» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , який передано на зберігання до камери схову Броварського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком чинності, повернути ОСОБА_5 .

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2023 р., на мобільний телефон марки «HUAWEI», моделі «U 541-Y02» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , після набрання вироком чинності, скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1