Справа №591/3624/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1069/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Державна зрада
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми заяву захисника ОСОБА_6 про відвід суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 591/3624/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16.04.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою,

установила:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням певних обов`язків. Крім того, захисник вказує на те, що судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягають відводу, оскільки приймали участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши мотиви заявленого відводу, колегія суддів вважає, що заявлений відвід суддів задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК), а перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК.

Зокрема, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті (ч. 1 ст. 76 КК).

У Зарічному районному суді м. Суми знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 332 КК, судовий розгляд якого по суті пред`явленого обвинувачення не завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою, тому прокурором було подане клопотання про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою у зв`язку з наявними ризиками, передбаченими п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таким чином, участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 під час досудового розслідування (перегляд в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою) не є тією обставиною, яка свідчить про недопустимість повторної участі суддів у даному кримінальному провадженні, оскільки оскарженим рішенням суду ОСОБА_11 продовжений строк тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Крім того, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КК). При цьому відповідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01), «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися згідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі, тобто жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною».

«Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді» (справа ЄСПЛ «Хаушильд проти Данії»).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенції). При цьому незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Наведена захисником підстава для відводу суддів апеляційного суду не свідчить про будь-яку упередженість чи небезсторонність суддів, їх побічну чи пряму зацікавленість або ж наперед сформовану правову позицію щодо майбутніх результатів розгляду зазначеного кримінального провадження, наявність у суддів певних, виключно суб`єктивних внутрішніх переконань щодо наведених обставин, неможливість ухвалення об`єктивного рішення у справі, сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості визначеного у порядку автоматизованого розподілу складу суду та забезпечення суддями довіри до судової влади України, збереження та підвищення її авторитету.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість заяви захисника ОСОБА_6 про відвід суддів апеляційного суду, внаслідок чого вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї заяви.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,

постановила:

Відмовити захиснику ОСОБА_6 у задоволенні його заяви про відвід суддів Сумського апеляційного суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4