УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року

м. Київ

справа № 553/4767/22

провадження № 51-638 впс 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про направлення кримінального провадженнястосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

установив:

до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, у порядку ст. 34 КПК України, вчетверте звернулась сторона, що підтримує державне обвинувачення у цьому провадженні з клопотанням про направлення його з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Клопотання прокурора, яке є фактично аналогічним за своїм змістом попередніх трьох, обґрунтоване тим, що на розгляді Ленінського районного суду м. Полтави перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 та всі учасники, які підлягають виклику у судове засідання проживають на території м. Харкова й області, що може у подальшому, на думку прокурора, навіть за умови призначення судової справи по суті, ускладнити їх безпосередню участь у цьому суді. Зокрема, прокурор звертає увагу на перевантаження відеоконференцзв`язку та особливості роботи суду в умовах воєнного стану. Вказує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов із Комінтернівського районного суду м. Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави на підставі розпорядження Голови Верховного Суду та наразі підсудність судових справ цього суду відновлена. Тому, зокрема, посилаючись на виняткові випадки, прокурор просить з метою забезпечення оперативності й ефективності вказаного кримінального провадження передати його на розгляд до суду з якого воно надійшло.

Перевіривши наведені доводи та наявні у провадженні копії матеріалів, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, згідно із положеннями ч. 1 ст. 34 КПК України, до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків.

Системний аналіз норм кримінального процесуального законудозволяє дійти висновку, що кримінальне провадженняможе бути направлено зодного суду до іншого у виняткових випадкахлише тоді, коли іншим чином забезпечити виконаннязавдань кримінального провадженнянеможливо.

Перевіривши доводи наведені у клопотанні прокурора, колегія суддів не встановила об`єктивних даних щодо неможливості забезпечити Ленінським районним судом м. Полтави належний та оперативний розгляд цього кримінального провадження внаслідок проживання певних учасників судового провадження в іншій області.

Як убачається із матеріалів провадження, наявних у касаційному суді, сторона, що підтримує державне обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, неодноразово зверталася до Касаційного кримінального суду з аналогічними за своїм змістом клопотаннями про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів (Червонозаводський районний суд м. Харкова та Дзержинський районний суд м. Харкова).

За результатами вирішення даних питань, ухвалами Касаційного кримінального суду від 06, 13 лютого, 02 березня 2023 року були постановлені вмотивовані ухвали про залишення клопотань прокурора без задоволення.

Звертаючись повторно фактично із аналогічним, за своїм змістом, клопотанням та наводячи обставини, які вже були враховані колегією судді при розгляді попередніх клопотань сторони обвинувачення, незважаючи на те, що вимога клопотання змінилась, прокурор не обґрунтовує належним чином наявність виняткових обставин у даному провадженні.

Водночас колегія суддів звертає увагу прокурора, що у цьому кримінальному провадженні немає таких учасників як потерпіла особа та її представник, а участь свідків, які проживають в різних районах м. Харкова та області, можна забезпечити іншим процесуальним способом, зокрема застосуванням положень ч. 7 ст. 336 КПК України, відповідно до якої суд має право допитати, зокрема, свідка в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Крім того, відновлення територіальної підсудності судових справ не є підставою, передбаченою ст. 34 КПК України для можливості направлення провадження в суд з якого фактично воно надійшло.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 34 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5