Справа №454/4060/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2024 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0000372 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, освіти середньо-спеціальної, судимості не має, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представників потерпілої адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

21.06.2020р. близько 18.30год. ОСОБА_4 , керуючи технічно несправним мотоциклом марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул.Над Бугом,42 в с.Ульвівок Черовноградського району Львівської області в напрямку с.Теляж Червоноградського району Львівської області, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, будучи неуважним, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з ОСОБА_8 , яка рухалася у зустрічному йому напрямку на велосипеді марки «Ardis».

Внаслідок даного зіткнення потерпіла ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у виді політравми, травматичного відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні середньої нижньої третини гомілки, закритого відламкового перелому середньої нижньої третини правого стегна зі зміщенням, закритого відламкового перелому усіх п`ясткових кісток лівої кисті зі зміщенням, дитстальних епіметафізів кісток лівого передпліччя зі зміщенням, травматичного шоку 2-го ступеня.

Своїми злочинно-недбалими діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги Правил дорожнього руху України:

-п.1.5, дії учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п.1.10, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

-п.2.3 б), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п.2.3 д), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху

-п.12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.;

-п.12.3, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

-п.31.4.1. а), Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам: змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

Дані порушення є у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому ним злочині визнав частково та показав, що 21.06.2020р. в денну пору він рухався мотоциклом марки «Дніпро 11» зі швидкістю 30-35км/год з пасажиром ОСОБА_12 . Він рухався по правій стороні відносно свого напрямку руху ближче до центру дороги. Дорогою почався дощ, який надалі став дуже сильним.

На відстані він побачив, що перед ним є якась перешкода, але не розгледів що це, оскільки був сильний дощ. Інколи він виїжджав на зустрічну смугу, оскільки на дорозі вибоїни. Безпосередньо перед зіткненням він рухався прямо і не виїжджав на зустрічну смугу. Він помітив потерпілу на велосипеді коли вона вже була біля нього з лівої сторони та безпосередньо перед моментом зіткнення.

Він не встиг загальмувати і мотоцикл впав на бік. Коли піднявся то побачив що позаду нього лежав велосипед та далі ОСОБА_8 , в якої був відкритий перелом. Потерпіла лежала на проїжджій частині дороги на своїй смузі руху, ближче до узбіччя її смуги руху. На місці де лежала потерпіла була калюжа і кров потерпілої розтеклася. Він попросив ОСОБА_12 піти по допомогу, оскільки в нього не було телефона, а він залишився з потерпілою. Він відтягнув мотоцикл на узбіччя. В момент зіткнення потерпіла була на проїжджій частині.

До приїзду швидкої медичної допомоги потерпілу перетягли на узбіччя (на траву) та наклали джгут на ногу.

Він підписав протокол огляду та схему місця ДТП, зауважень не зазначав. Він перебував у шоковому стані від подій ДТП та сліди юзу, крові в протоколі було нанесено орієнтовно правильно.

На момент проведення слідчого експерименту вперше він погодився, що місце зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху відносно його напрямку руху, транспортні засоби були розставлені на місці події так, як він сам вказав.

Визнає свою вину в тому, що він був учасником зіткнення, не відреагував належно та не уникнув зіткнення.

На смугу зустрічного руху він не виїжджав.

Цивільного позову не визнав.

Надалі в судових дебатах обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, відшкодував потерпілій матеріальну шкоду та частково моральну шкоду.

Досліджені судом докази

Показання потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що 21.06.2020р. вона їхала велосипедом та почула гуркіт. Вона з`їхала майже на узбіччя та бачила як він опустив голову вниз та наїхав на неї. На задньому сидінні мотоцикла сиділа дівчина. Вони проїхали кілька метрів та зупинилися, прийшли припідняли її, але не зуміли змістити. Після цього останні поїхали з місця події.

Вона кликала на допомогу, бо в неї була розбита нога. До неї підійшов ОСОБА_13 та питав що сталося з нею. Вона розповіла, що її збив ОСОБА_4 . ОСОБА_13 пішов викликати швидку та в цей час до неї прийшли ще люди і зупинялися автомобілі. Надалі прийшов її син і перев`язав їй ногу.

Її забрали в Червоноградську лікарню, де їй ампутували ногу та робили операції.

Зі сторони обвинуваченого їй пропонували надавати кошти на лікування за умови щоб вона змінила свої покази щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Показання свідка ОСОБА_12 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14 ), яка в судовому засіданні показала, що

Була в гостях у ОСОБА_4 та він відвозив її мотоциклом додому щоб вона перевдяглася. Коли порве6рталися з її дому, то падав сильний дощ. Вона перебувала на задньому пасажирському сидінні мотоцикла. Вони їхали по своїй смузі руху, а потерпіла рухалася їм на зустріч велосипедом. Потерпіла їхала нестійко та маневрувала по ширині дороги і різко виїхала на їх смугу руху. ОСОБА_4 гальмував мотоциклом але потерпіла вдарилася в середню частину мотоцикла, внаслідок чого мотоцикл впав та просунувся кілька метрів. Потерпіла впала також.

Вона та обвинувачений підійшли до ОСОБА_8 , яка просила її підняти. З ротової порожнини потерпілої було чути запах алкоголю. Вона побігла до сусідів та просила викликати швидку медичну допомогу, після чого повернулася на місце події. Надалі приїхала швидка медична допомога та забрали потерпілу до лікарні. Після цього приїхали працівники поліції та забрали обвинуваченого.

Після зіткнення мотоцикл не зрушували з місця. Вона не бачила, щоб потерпілу пересували після зіткнення.

Показання свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що в червні 2020 року вдень падав дощ. До його господарства прийшла « ОСОБА_15 » та просила допомоги. Він взяв дощовик і вийшовши на вулицю побачив, що на протилежній стороні вулиці в напрямку с.Теляж Червоноградського району Львівської області на своїй смузі руху стояв спертий до бордюра мотоцикл, біля якого був ОСОБА_4 .

Зі сторони його господарства на краю дороги сиділа ОСОБА_8 , в якої була відірвана нога. Поблизу неї була кров на дорозі. Остання повідомила, що її збив мотоцикл. Він намагався її відтягнути на узбіччя, однак не зумів.

ОСОБА_4 на його запитання нічого не відповідав та сидів схиливши голову.

Він пішов додому та викликав швидку. Коли вийшов на вулицю, то біля потерпілої було вже багато людей. Надалі через деякий час приїхала фельдшера та швидка медична допомога.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою визначення алкогольного сп`яніння, з якого встановлено, що станом на 21.50год. 21.06.20220р. у ОСОБА_4 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння (а.к.п. 56).

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.06.2020р., схема та фототаблиця до нього, з яких встановлено, що місцем події є ділянка поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на лівому узбіччі в напрямку руху до с.Теляж Червоноградського району Львівської області виявлено велосипед та сліди речовини бурого кольору. На правому узбіччі дороги у тому ж напрямку поблизу будинку №45 виявлено мотоцикл марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 . На смузі руху велосипеда та на відстані 2,5м від нього в напрямку руху в с.Теляж Червоноградського району Львівської області виявлено сліди (ймовірно колеса) (а.к.п. 57-71).

Висновок експерта №077/2020 від 27.11.2020р., з якого встановлено, що у ОСОБА_8 в період стаціонарного лікування в Червоноградській центральній міській лікарні з 21.06.2020р. по 07.09.2020р. було встановлено діагноз: «Політравма. Травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні середньої нижньої третини гомілки. Закритий відламковий перелом середньої нижньої третини правого стегна зі зміщенням. Закриті відламкові переломи усіх п`ясткових кісток лівої кисті зі зміщенням, дистальних епіметафізів кісток лівого передпліччя зі зміщенням. Травматичний шок ІІ-ІІІ ступеня». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої було виявлено післяопераційні рубці на лівій верхній кінцівці та правій нижній кінцівці, ампутаційна кукса на лівій нижній кінцівці. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета, могли виникнути при наїзді мотоцикла під час дорожньо-транспортної пригоди 21.06.2020р. та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а.к.п.110-113).

Протокол проведення слідчого експерименту від 30.10.2020р., схема та фототаблиця до нього, з яких встановлено, що ОСОБА_4 показав за яких обставин відбулася подія дорожньо-транспортної пригоди 21.06.2020р., зокрема вказав місце зіткнення керованого ним мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда марки «Ardis», яким керувала ОСОБА_8 , а саме на відстані 3,5м від правого краю бордюри в напрямку руху до с.Теляж Червоноградського району Львівської області та на відставні 6,7м від житлового будинку АДРЕСА_2 . Також, ОСОБА_4 вказав на місце, де він рухався, коли вперше виявив потерпілу на велосипеді, яка рухалася назустріч та відстань від нього до місця зіткнення становила 14,85м. В цей час ОСОБА_16 рухалася на велосипеді в зустрічному напрямку та перебувала на відстані 12м до місця зіткнення. ОСОБА_4 вказав, що після зіткнення мотоцикл знаходився на відстані 4,3м за місцем зіткнення відносно його напрямку його руху, та на відстані: задня вісь на відстані 1,7м від правого краю дороги, передня вісь 1,3м від правого краю дороги відносно його напрямку руху. Велосипед після зіткнення знаходився на відстані 0,4м за місцем зіткнення відносно напрям відносно напрямку руху ОСОБА_8 та на відстані: передня вісь на відстані 0,4м від правого краю дороги, задня вісь 1м від правого краю дороги відносно напрямку руху ОСОБА_8 (а.к.п. 114-121).

Протокол слідчого експерименту від 03.11.2020р., схема та фототаблиця до нього, з яких встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 показала за яких обставин відбулася подія дорожньо-транспортної пригоди 21.06.2020р., а саме вказала, що місце зіткнення керованого нею велосипеда марки «Ardis» та мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 знаходиться на лівій смузі в напрямку рух в с.Теляж Червоноградського району Львівської області на відстані 5,5м від правого краю дороги та на відстані 0,7м від краю будинку АДРЕСА_2 . Також потерпіла вказала, що мотоцикл знаходився на відстані 13,5м до місця зіткнення, після чого почав рухатися в напрямку її смуги руху, на відстані 2м задньої осі мотоцикла до правого краю дороги та на відстані 1,8м передньої осі до краю дороги в напрямку руху в с.Теляж Червоноградського району Львівської області.

Вказала, що в цей час керований нею велосипед перебував на відстані 0,4м від лівого краю дороги в напрямку її руху та на відстані 3.3м до місця зіткнення (а.к.п. 122-129).

Протокол слідчого експерименту від 13.07.2022р., схема та відеозапис до нього, з яких встановлено, що свідок ОСОБА_13 вказав місце, де він 21.06.2020р. виявив потерпілу ОСОБА_8 після зіткнення з мотоциклом, а саме на правій смузі руху в напрямку від будинку АДРЕСА_3 (а.к.п. 193-196).

Протокол слідчого експерименту від 13.07.2022р., схема та відеозапис до нього, з яких встановлено, що свідок ОСОБА_12 вказала місце зіткнення мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда марки «Ardis», зокрема на відстані 14,70м від краю будинку АДРЕСА_2 та на відстані 2,60м від правого краю дороги в напрямку руху від будинку АДРЕСА_4 . Також, свідок вказала, що в момент зіткнення задня вісь мотоцикла знаходилася на відстані 2,12м від правого краю дороги, передня вісь на відстані 2,11м від правого краю дороги та на відстані 13,8м від краю будинку №47 у зазначеному вище напрямку руху. Задня вісь велосипеда знаходилася на відстані 3,3м від правого краю дороги, передня вісь на відстані 2,85м від правого краю дороги та на відстані 13,8м від будинку №47 у вказаному вище напрямку руху. Після зіткнення передня та задня осі велосипеда знаходилися на відстані 3,14м від лівого краю дороги. ОСОБА_12 вказала, що помітила велосипед, перебуваючи на відстані 39,3м до місця зіткнення та на відстані 1,4м від правого краю дороги, а велосипед в цей час перебував на відстані 19,45м до місця зіткнення та на відстані 4,4м від правого краю дороги в напрямку руху від будинку АДРЕСА_4 (а.к.п. 198-202).

Протокол слідчого експерименту від 13.07.2022р., схема та відеозапис до нього, з яких встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вказав місце зіткнення керованого ним велосипеда мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда марки «Ardis» на відстані 13,6м від краю будинку АДРЕСА_2 та на відстані 2,32м від правого краю дороги в напрямку руху від будинку АДРЕСА_4 . Обвинувачений вказав, що в момент зіткнення задня вісь мотоцикла перебувала на відстані 1,94м до правого краю дороги, передня вісь на відстані 2,04м від правого краю дороги та на відстані 12,8м до будинку №47 у вищевказаному напрямку руху. Передня вісь велосипеда перебувала на відстані 2,35м до правого краю дороги, задня вісь на відстані 2,9м до правого краю дороги та на відстані 13,6м до будинку №47 у зазначеному напрямку руху. ОСОБА_4 вказав, що перебував на відстані 0,7м від місця зіткнення, коли виявив велосипед. Велосипед в цей час перебував на відстані 1,95м до місця зіткнення. Також, ОСОБА_4 вказав, що перебував на відстані 14,3м до місця зіткнення, коли виявив рух на зустрічній смузі руху, а велосипед в цей час перебував на відстані 6,85м до місця зіткнення (а.к.п. 204-208).

Висновок експерта №4665/5666/4667 від 18.08.2020р., з якого встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система велосипеда «Ardis» була несправною через деформацію правої привідної педалі приведення в дію гальмівної системи, зняті зі своїх посадкових місць зірочки заднього колеса та привідного ланцюга, пошкоджених складових втулки заднього колеса; рульова система перебувала у справному стані; система зовнішнього освітлення перебувала у несправному стані через відсутність переднього (білого) світлоповертача, заднього (червоного) світлоповертача, бокових світлоповертачів оранжевого кольору; несправності гальмівної системи виникли внаслідок ДТП (а.к.п. 75-77).

Висновок експерта №4662/4663/4664 від 19.08.2020р., з якого встановлено, що на момент огляду ОСОБА_17 система мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 була несправною через змінену конструкцію заднього гальмівного приводу, відсутність забезпечення належного кінематичного зв`язку до заднього та переднього гальмівних механізмів; рульове керування перебувало у працездатному стані; система зовнішнього освітлення та світлової сигналізації була несправною через пошкодження розсіювача заднього ліхтаря (могло утворитися в момент ДТП), відсутність передніх покажчиків повороту та заднього правого покажчика повороту. Конструктивні зміни та встановлена відсутність кінематичного зв`язку до заднього та переднього гальмівних механізмів були до ДТП та водій міг виявити такі несправності шляхом огляду та приведенні в дію системи перед виїздом. При такому стані вказаного транспортного засобу, його експлуатація заборонена відповідно до п.31.4.1. а) Правил дорожнього руху України (а.к.п. 82-86).

Висновок експерта №4668 від 18.11.2020р., з якого встановлено, що Місце наїзду мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 на велосипед марки «Ardis» знаходиться на лівому узбіччі, виходячи з напрямку руху в сторону с.Теляж, в місці розташування велосипеда. У момент наїзду мотоцикла на велосипед, мотоцикл та велосипед перебували у русі. Експертним дослідженням не встановлено під яким кутом розміщувалися вказані велосипед та мотоцикл у зв`язку з відсутністю контакту між ними та не встановлено під яким кутом розміщувалися такі відносно елементів дороги у зв`язку з на місці події слідів, які свідчать про це (слідів хоча б одного з транспортних засобів) (а.к.п. 91-98).

Висновок експерта №6993 від 26.11.2020р., з якого встановлено, що в даній дорожній ситуації водій мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_18 (за умови працездатної гальмівної системи мотоцикла) повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.2 та 11.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких він повинен був рухатися по правій стороні проїзної частини і не виїжджати на зустрічну смугу руху. Водій мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_18 мав технічну можливість уникнути вчинення ДТП та ця можливість полягала в належному виконанні ним вимог п.п.1.2 та 11.3 Правил дорожнього руху України, тобто йому було достатньо вести мотоцикл по правій стороні проїзної частини та не виїжджати на зустрічну смугу руху. В даній дорожній ситуації ОСОБА_8 , керуючи велосипедом марки «Ardis», повинна була, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху») та п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких велосипедистка повинна була з моменту виникнення небезпеки для руху (тобто з моменту, коли вона мала об`єктивну можливість виявити як на її смугу руху виїжджає зустрічний транспортний засіб), негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки велосипеда. В ситуації, коли по смузі руху ОСОБА_8 , яка керувала велосипедом марки «Ardis», рухався зустрічний мотоцикл марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 з непрацездатною гальмівною системою, навіть своєчасне застосування потерпілою заходів до зменшення швидкості аж до зупинки велосипеда не виключало контакту цих двох транспортних засобів, оскільки в даній дорожній ситуації ОСОБА_8 не мала технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з мотоциклом (а.к.п. 103-107).

Експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні надав суду роз`яснення висновку 4662/4663/4664 від 19.08.2020р., а саме, що пошкодження гальмівної системи мотоцикла не могло бути спричинено після події дорожньо-транспортної пригоди до дня огляду та проведення експертизи за несприятливих умов зберігання. Гальма не були справними на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Конструктивні зміни не передбачені Правилами дорожнього руху України, призвели до впирання важеля гальма в підніжку пасажира, про що свідчить відтиск на підніжці пасажира. Такі зміни негативно впливали на гальмівний шлях мотоцикла та збільшували його.

Пружина на важелі гальм була знята, що свідчить про несправність гальмівної системи та експлуатація транспортного засобу в такому випадку заборонена.

ОСОБА_20 система переднього колеса на момент ДТП була справною.

Підтримав усі висновки, викладені ним у вищезазначеному висновку експертизи.

Оцінка суду

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує наступне.

Обвинувачений частково визнав свою вину в порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження та вказав про те, що він рухався виключно по своїй смузі руху. Також, зазначив, що ОСОБА_17 система в керованому ним мотоциклі була справною, а важіль гальм заднього колеса був зафіксований від самовільного відкручування, шляхом застосування зварювання його елементів.

В той же час, покази обвинуваченого в тій частині, що він рухався по своїй смузі руху спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема протоколом огляду місця ДТП із схемою та фототаблицею, з яких встановлено, що після зіткнення мотоцикл та велосипед перебували обабіч вулиці, на протилежних узбіччях. Також, на узбіччі поблизу велосипеда виявлено сліди речовини бурого кольору, а на смузі руху велосипеда виявлено слід, залишений колесом велосипеда або мотоцикла.

Також, під час проведення після події дорожньо-транспортної пригоди слідчих експериментів як ОСОБА_4 за участю захисника, так і ОСОБА_16 , вказали, що місце зіткнення розташоване на лівій смузі руху в напрямку руху до с.Теляж Червоноградського району Львівської області, тобто на зустрічній смузі ружу ОСОБА_4 .

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 був неуважним та виїхав на смугу зустрічного руху, чим створив небезпеку для руху потерпілій, яка рухалася велосипедом в зустрічному напрямку.

Також, ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не слідкував за її змінами, оскільки сам вказав, що виявив потерпілу на велосипеді безпосередньо перед моментом зіткнення. Оскільки обвинувачений не помітив завчасно потерпілу та не слідкував за нею як за учасником дорожнього руху, що рухалася в зустрічному напрямку, то він і не слідкував належним чином за своєю траєкторією і напрямком руху. Зазначене ставить під сумнів його твердження про те, він рухався виключно по своїй смузі руху, надані ним в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту.

Також, винуватість ОСОБА_4 стверджується: висновком №4668 від 18.11.2020р., яким встановлено, що місце зіткнення мотоцикла та велосипеда розташоване на зустрічній смузі відносно руху ОСОБА_4 ; висновком експерта №6993 від 26.11.2020р., згідно якого він мав змогу уникнути зіткнення з велосипедом, якщо б вів мотоцикл по правій стороні проїзної та не виїжджаючи ну зустрічну смугу руху; висновок експерта №077/2020 від 27.11.2020р., яким встановлено, що ОСОБА_16 внаслідок зазначеного зіткнення з мотоциклом отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя; висновком експерта №4662/4663/4664 від 19.08.2020р. та роз`ясненнями, наданими експертом в судовому засіданні, відповідно до яких ОСОБА_17 система мотоцикла марки «Дніпро 11» р.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була несправною; висновком експерта №4665/5666/4667 від 18.08.2020р., відповідно до кого гальмівна та рульова системи велосипеда марки «Ardis» на момент ДТП перебували у справному стані.

Покази свідка ОСОБА_12 та зазначені нею під час проведення слідчого експерименту відомості щодо місця зіткнення мотоцикла та велосипеда суд оцінює критично, оскільки вона перебувала на задньому пасажирському сидінні мотоцикла, а тому не могла об`єктивно стежити за дорожньою обстановкою. Окрім того, ОСОБА_12 зазначила, що мотоцикл гальмував. Однак, на місці події відсутні сліди гальмування мотоцикла та сам ОСОБА_4 зазначив, що помітив потерпілу на велосипеді безпосередньо перед зіткненням, що спростовує покази з приводу завчасного застосування гальмування обвинуваченим. Також, свідок ОСОБА_13 вказав, що після дорожньо-транспортної пригоди потерпіла перебувала на краю дороги на своїй смузі руху. Судом враховано, що обвинувачений, потерпіла та свідки не вказали, що потерпілу будь-хто переміщав після зіткнення.

Виходячи з аналізу протоколу огляду місця події та висновків експертиз №4668 від 18.11.2020р., під час дорожньо-транспортної пригоди відбулася травматична ампутація нижньої кінцівки потерпілої, що спричинило масивну кровотечу. Тому всі докази в сукупності свідчать, що місце зіткнення мотоцикла та велосипеда відповідає тому, яке вказано в протоколі огляду місця події, а саме на смузі руху потерпілої, що є зустрічною смугою відносно руху обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що місце зіткнення розташоване на зустрічній смузі руху відносно напрямку руху ОСОБА_4 на мотоциклі (експлуатація якого заборонена у зв`язку з виявленими конструктивними змінами), куди він в порушення правил безпеки дорожнього руху виїхав, внаслідок чого наїхав на велосипед.

Таким чином, суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вони передбачені як джерела доказування у Кримінальному процесуальному кодексі України та зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, визнає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи мотоциклом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.2 ст.286 КК України не передбачає альтернативної міри покарання.

Також, суд відповідно до статті 65 КК України, враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином;

наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання та роботи, позитивної характеристики за такими;

відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання;

те, що він раніше несудимий;

зміст досудової доповіді.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та визнає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки доходить висновку, що її виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

ОСОБА_8 подала цивільний позов, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 36123,55грн. матеріальної шкоди, 500000грн. на відшкодування моральної шкоди та щомісячно стягувати з останнього на її користь втрачений заробіток внаслідок каліцтва в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на час сплати, починаючи з 21.06.2020р.

Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 вона втратила нижню кінцівку. Обвинувачений намагається уникнути відповідальності, свою провину намагається перекласти на неї, не вибачився за свій вчинок перед нею, 06.10.2020р. їй встановлено І групу «Б» інвалідності.

На лікування вона витратила 37434грн., з яких матір`ю ОСОБА_4 їй відшкодовано 1310,45грн.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона стала інвалідом, втратила працездатність, а тому з відповідача слід стягувати на її користь кошти на її щомісячне утримання в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом з врахуванням змін розмірів заробітної палати.

Вона позбавлена змоги самостійно пересуватися, допомагати рідним, є безпомічною з огляду на відчленування кінцівки під час дорожньо-транспортної пригоди. Вказані негативні зміни безповоротні. ОСОБА_4 не визнає своєї вини, не допомагає їй, що завдає додаткових страждань.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З виписного епікризу та відповіді №5787 від 02.10.2020р. встановлено, що в період з 21.06.2020р. по 07.09.2020р. ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» внаслідок отриманих в дорожньо-транспортній пригоді травм, їй проведено оперативне та консервативне лікування, призначалися медикаменти (а.к.п. 25, 27).

З квитанцій та фіскальних чеків встановлено, що на придбання ліків, медичних препаратів та допоміжних матеріалів ОСОБА_8 витратила 37434грн. (а.к.п. 26, 28-34).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 винуватий в заподіянні ОСОБА_8 матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок чого остання понесла витрати на лікування.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 надав суду фіскальні чеки на підтвердження придбання обвинуваченим ліків на суму 5247,81грн. Однак, такі ліки придбані ним окрім тих, які придбані потерпілою та про понесення витрат на які вона надала фіскальні чеки.

Також, під час судового розгляду захисник надав докази сплати потерпілій 36124грн. матеріальної шкоди, 10000грн. на відшкодування моральної шкоди, які потерпіла отримала, що підтверджується службовими чеками та витягом з трекінгу відправлення.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої 36123,55грн. матеріальної шкоди, що є витратами на придбання ліків, медичних препаратів та допоміжних матеріалів, виконана обвинуваченим, а тому задоволенню не підлягає.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень частин 1, 2 та 3 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Частина третя статті 1195 ЦК України не містить обмежень щодо непрацюючих осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, на отримання такої шкоди.

Крім того, стаття 1195 ЦК України не містить обмежень щодо кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 має право на відшкодування втраченого заробітку, що відповідатиме принципу верховенства права.

Оскільки ОСОБА_8 на момент події ДТП не працювала, розмір втраченого заробітку (доходу) слід визначати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до положень ч.2 ст.1195 ЦК України.

Суд вважає, що необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 шкоду, пов`язану із втратою її працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати, починаючи з дати ДТП, тобто 21.06.2020р. день пред`явлення позову до суду, тобто за період з червня 2020р. по квітень 2021р., що становить суму у розмірі 58169грн., виходячи з наступних розмірів мінімальних заробітних плат за вказаний період: 01.01.2020р. - 4723грн., з 01.09.2020р. 5000грн., з 01.01.2021р. 6000грн.

Суд також вважає, що оскільки розмір заробітної плати постійно змінюється, то неможливо прийняти рішення про стягнення шкоди, яка пов`язану із втратою або зменшенням працездатності позивачки на майбутнє, а також виникнуть питання щодо порядку виконання такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, позивач має право звернутись до суду з позовом про стягнення за вищевказаними вимогами за інший період.

Моральна шкода, відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

А відтак, тлумачення вказаних норм свідчить, що:

1) за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі;

2) зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди;

3) у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини;

4) завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи;

5) гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості;

6) по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками».

Вказані висновки узгоджуються з позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц вказано, що моральна шкода - це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Також вказана правова позиція містить висновок про те, як визначати розмір моральної шкоди: суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Окремо суд звертає увагу на ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою потерпілі мають право на справедливу сатисфакцію. Європейський суд з прав людини, який згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом правата підлягає до застосування національними судами України. Так. у справі «Шмалько проти України» (2004) Європейський суд з прав людини вказав на таке: «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення».

Потерпіла внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, вона зазначала фізичного болю та страждань, витратила багато часу і зусиль для лікування отриманих в дорожньо-транспортній пригоді травм, внаслідок яких вона стала інвалідом І групи, перенесла сильний емоційний стрес через отриману травму, позбавлена змоги самостійно пересуватися з огляду на втрату нижньої кінцівки. Також, остання тривалий час з 21.06.2020р. по 07.09.2020р. перебувала на стаціонарному лікуванні, що завдавало їй глибокі моральні страждання, істотно змінило її спосіб життя, психологічний та фізичний стан, в тому числі і на майбутнє, вона змушена звертатися за сторонньою допомогою.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, неможливості відшкодувати в повному обсязі моральної шкоди, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю та страждань, яких ОСОБА_8 зазнала у зв`язку з тілесними ушкодженнями, втратою кінцівки та інвалідністю, суд враховує, що ОСОБА_4 сплачено їй 10000грн. на відшкодування моральної шкоди, що не відповідає моральним втратам останньої, а тому визнає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200000грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта слід стягнути із засудженого в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 58169 (п`ятдесят вісім тисяч сто шістдесят дев`ять)грн. шкоди у зв`язку з втратою працездатності та 200000 (двісті тисяч)грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_4 на її користь 36123 (тридцять шість тисяч сто двадцять три)грн. 55коп. матеріальної шкоди відмовити.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, допущені ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 23.06.2020р. у виді накладення арешту на мотоцикл марки «Дніпро 11», 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_21 та який перебуває у користуванні ОСОБА_4 та велосипед марки «Ardis» дамського типу, що належить ОСОБА_8 та заборонити користуватися, розпоряджатися та проводити обліково-реєстраційні операції із мотоциклом марки «Дніпро 11», 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: мотоцикл марки «Дніпро 11» 1992 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберігання у відділенні поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_4 ; велосипед марки «Ardis», який перебуває на зберігання у відділенні поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області повернути « ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 13892 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві)грн. 40коп. витрат на проведення судових експертиз.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1