Справа №937/9077/20
Провадження №1-і/333/19/24
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфернції, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальні провадження №0002241, 0000059 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тирасполь Республіка Молдова, який є особою без громадянства, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

останній раз Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.187, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.12.2019 року по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану судів Запорізької області», визначено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

В межах своєї компетенції, Комунарський районний суд м.Запоріжжя має повноваження на прийняття та розгляд судових справ за територіальною підсудністю Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, а у справах, по яких Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили, вирішувати питання стосовно видачі копії судового рішення; видачі виконавчого документа; а також питання пов`язані із виконанням судового рішення, та інші питання, згідно з процесуальними нормами.

20 лютого 2024 року до Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та передано для розгляду судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у об`єднаних кримінальних провадженнях №0002241, 0000059 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України, прийнято до провадження та призначено судовий розгляд вказаного клопотання на 10-20 годину 22.02.2024 року.

В судовому засіданні 22.02.2024 року оголошено перерву до 23.02.2024 року у зв`язку із задоволенням клопотанням обвинуваченого про залучення до участі у справі перекладача з української на російську мову.

За ухвалою суду від 22 лютого 2024 року залучено до участі у кримінальному провадженні під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України, перекладача з української мови на російську мову.

В судовому засіданні 23 лютого 2024 року обвинувачений відмовився від захисника за призначення адвоката ОСОБА_7 та заявив клопотання про призначення йому захисника за рахунок держави для здійснення захисту його інтересів за призначенням.

Відповідно до ухвали суду від 23 лютого 2024 року прийнято відмову обвинуваченого ОСОБА_5 від захисника за призначенням адвоката ОСОБА_7 та направлено копію ухвали до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях доручення про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , адвоката для здійснення захисту його інтересів на одну процесуальну дію.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений проти клопотання прокурора заперечував і просив суд відмовити прокурору в задоволенні клопотання. Просив суд, обрати відносно нього будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Крім цього, просив суд призначити йому захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях для здійснення захисту його прав та участі у судових засіданнях на постійній основі. Також повідомив, що він включений у список обміну військовополонених.

Захисник обвинуваченого підтримав думку свого підзахисного і просив відмовити у задоволені клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ст.29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і процедури встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити за такого.

Судом встановлено, що 08.09.2020 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 слідчим було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

09.09.2020 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_9 слідчим було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

01.10.2020 року за фактом незаконного носіння та зберігання вогнепальної зброї слідчим було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

08.10.2020 року за фактом участі у складі терористичної групи слідчим було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

08.09.2020 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст.208 КПК України.

09.09.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч.ч. 2,3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України. Також ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч.1 ст.258-3 КК України

10.09.2022 року ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався суддями Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, Томаківського районного суду Дніпропетровської області та Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

З поданих матеріалів суд вбачає, що 27.12.2023 року згідно ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено на 60 днів, до 24.02.2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу застави: 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 214 720,00 гривень.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

При застосуванні запобіжного заходу суддя також оцінює в сукупності такі обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання неодружений, не має на утриманні жодної особи, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку суду тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що осіб на утриманні немає, не працевлаштований, конкретні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зокрема, свідчить про існування з боку обвинуваченої особи наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому наявність підозри у вчиненні чотирьох кримінальних правопорушень, вчинення злочинів у минулому, додатково доводять ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оголошення у розшук у 2020 році, відсутність стійких соціальних зв`язків свідчать про існування ризику переховування від органів досудового розслідування або суду.

Також при вирішенні питання судом враховується тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим. Так, санкція ч.1 ст.258-3 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Тяжкість ймовірного покарання, що загрожує особі, не є самостійною підставою для утримання під вартою, але у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики настілки, що його неможливо не враховувати.

Крім того, суд враховує, що обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України пов`язане із діяльністю обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконно створеній організації «ДНР» на тимчасово окупованій території України.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Згідно з положеннями Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд вбачає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи із вимог ч.2 ст.182 КПК України та з урахуванням відсутності цивільного позову потерпілих, тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 242 240 гривень, які ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести. На думку суду, вказаний розмір застави достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Враховуючи ненадання стороною захисту доказів на підтвердження стійкості соціальних зв`язків, місця можливого перебування у разі застосування домашнього арешту, офіційного працевлаштування обвинуваченого і даних про осіб, що можуть виступати поручителями, суд не знаходить можливим застосування до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту або особистої поруки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотав перед судом про призначення йому захисника на постійній основі задля ефективного захисту його прав в судових засіданнях, за рахунок держави з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях по кримінальному провадженню №937/9077/20 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази долучені до клопотання прокурора, заслухавши клопотання обвинуваченого про призначення захисника за рахунок Держави, суд прийшов до висновку про вирішення питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 захисника, виходячи з такого.

Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, закріплене в підпункті «с» пункту 3. Воно становить одну із основоположних засад справедливого судового розгляду. Цей пункт статті 6 Конвенції кореспондується з вимогами ст.59 Конституції України та ст.20 КПК України. Стаття 7 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на засадах забезпечення права на захист. Вказане право включає три окремі елементи: право захищати себе особисто, право на юридичну допомогу захисника і за умов за браком коштів для оплати юридичної допомоги та коли цього вимагають інтереси правосуддя право на безоплатну правову допомогу, та за певних умов, передбачає елемент вибору.

Зазначена стаття Конвенції передбачає, що юридична допомога має бути «практичною і дієвою». Тобто саме призначення державного захисника ще не означає ефективність такої допомоги.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Згідно до вимог ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», безоплатна вторинна правова допомога вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Відповідно до ст.11 Правил адвокатської етики адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення. Фактично аналогічні положення щодо надання якісної та в необхідному обсязі безоплатної вторинної правової допомоги містяться і у ст.26 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу».

Враховуючи, що ОСОБА_5 заявив клопотання про залучення до даного кримінального провадження захисника для судового розгляду,так як за відсутністю коштів не може його залучити самостійно, участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, суд вважає за доцільне, з метою надання обвинуваченому більш ефективної правової допомоги, ніж при призначенні захисника на окрему процесуальну дію, призначити ОСОБА_5 захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях для здійснення захисту його прав та участі у судових засіданнях по кримінальному провадженню №937/9077/20 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182,183,187,199, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 23 лютого 2024 року до 22 квітня 2024 року включно.

Визначити одночасно щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. ОСОБА_5 або заставодавець (інша фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок на депозитний рахунок місцевих загальних судів (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа). Обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі м.Запоріжжя без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Виконання ухвали в частині продовженні запобіжного заходу доручити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» МЮУ.

Призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях для здійснення захисту його прав та участі у судових засіданнях по кримінальному провадженню №937/9077/20 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.258-3 КК України.

Обов`язок по забезпеченню участі захисника покласти на директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях.

Оплату послуг адвоката віднести за рахунок держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору і направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» МЮУ та директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1