490/2657/24 05.06.2024
н/п 1-кп/490/669/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2657/24
У Х В А Л А

04 червня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002062 від 22 грудня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002062 від 22 грудня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не втратили своєї актуальності. Так, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_3 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, перебуваючи на волі, зможе: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. У випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , призведе до негативних наслідків, що можуть вплинути на об`єктивне та всебічне встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення. Підстави для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі відсутні. Прокурор ОСОБА_4 подане клопотання підтримала та просила задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити на особисте зобов`язання, оскільки зазначені ризики у клопотанні прокурора не підтверджені.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Так, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 березня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 07 березня 2024 року ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою до 10 квітня 2024 року включно.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 березня 2024 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 07 березня 2024 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 квітня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 07 червня 2024 року включно.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі "Мамедова проти Росії", визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі "Вемгофф проти Німеччини").

Суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд вважає, що прокурором було доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_3 ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), так як він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує у разі визнання винним за вироком суду, ОСОБА_3 може вжити заходів до переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, здійснити виїзд на непідконтрольні або окуповані території України.

Крім того, прокурор наголошувала на наявності ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, на підтвердження існування вказаних ризиків прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу.

Таким чином, існування ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що докази та обставини, встановлені в ході розгляду клопотання прокурора, дають підстави вважати, що тримання під вартою не відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Так, під час проведення судового засідання встановлено, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений та має на утриманні малолітню дитину син, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бажання продовжити проходження військової служби.

Крім цього, суд зазначає, що запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування та судового розгляду, тобто до того, як суд винесе вирок. Вони не є санкціями та мають на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню. Водночас найсуворішим видом запобіжних заходів є тримання під вартою, що є винятковим та застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти перешкоджанню кримінальному провадженню та/або вчиненню інших злочинів.

За таких обставин, суд, з урахуванням того, що судове слідство по кримінальному провадженню ще не розпочате, не досліджувались докази, встановлені в ході досудового розслідування, а також при наявності ризику можливого ухилення від суду, приходить до висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи доводи наведені стороною захисту, а також особу обвинуваченого, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням на останнього строком на два місяці обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 179, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та покладенням на нього строком на два місяці до 02 серпня 2024 року включно наступних обов`язків:

не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу прокурора та суду;

повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування (будь-яким чином, в тому числі за допомогою телефонних та електронних засобів зв`язку) зі свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити до державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1