ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 630/1234/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/737/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного
заходу підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного чи його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 12 06 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном до 20 07 2024 року включно.

У задоволенні усного клопотання ОСОБА_7 про передачу підозрюваного ОСОБА_6 на поруки відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, а саме про передачу підозрюваного ОСОБА_6 на поруки Командиру роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що слідчим у своєму клопотання не було обґрунтовано наявність заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 має на утриманні двох дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проходить військову службу на посаді командира відділення у військовій частині НОМЕР_1 , є пенсіонером за віком.

Крім того, просить врахувати, що командир роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 виступив у залі суду під час судового засіданні у суді першої інстанції з усним клопотанням про передачу підозрюваного ОСОБА_6 на поруки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний, його захисник та прокурор у кримінальному провадженні про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду справи за їх відсутності не надавали.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням ВП№2 Харківського районного управління №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000497 від 07 10 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 жовтня 2023 року приблизно о 17-30 годині, більш точний час встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у формі спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи в правій руці металевий предмет - гвоздодер, знаходячись на відстані витягнутої руки зробив замах в бік потерпілого, який в цей час намагався уникнути удару закрив голову лівою рукою, зігнувши її у ліктьовому суглобі, і в цей час ОСОБА_6 , наніс один удар вищевказаним металевим предметом ОСОБА_9 , влучивши рукояткою по руці, а загнутим гострим кінцем в область скроневої частини голови зліва.

В результаті противоправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні, згідно висновку експерта № 12-14/570- А/2023 від 02 листопада 2023 року, тілесні ушкодження у виді закритої тупої черепно-мозкової травми у вигляді саднення в лівій тім`яній ділянці, закритого лінійного перелому луски лівої скроневої кістки та лівої тім`яної кістки із розповсюдженням перелому на основу черепа, що супроводжувалося крововиливом у придаткові пазухи носу та вуха, а також забою головного мозку, що належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.2.1. «а», п. 2.1.2. п.2.1.3. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Органом досудового розслідування 29 листопада 2023 року повідомлено ОСОБА_6 про підозру.

20 грудня 2023 року слідчий звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме на:

- заяву потерпілого ОСОБА_9 від 06 жовтня 2023 року про вчинений злочин, в якій потерпілий вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18 жовтня 2023 року, який пояснив, що 06 жовтня 2023 року приблизно о 17-00 год. він перебував в приміщенні магазину на АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння і в грубій формі намагався змусити його купити йому горілку в борг, а після висловленої відмови ОСОБА_6 на вулиці предметом, схожим на гвоздодер, вдарив його по голові;

- протоколи допитів свідка ОСОБА_10 від 07 жовтня 2023 року, свідка ОСОБА_11 від 02 листопада 2023 року; свідка ОСОБА_12 від 08 листопада 2023 року, свідка ОСОБА_13 від 08 листопада 2023 року та свідка ОСОБА_14 від 14 листопада 2023 року, які були очевидцями конфлікту, який відбувся між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , під час якого ОСОБА_6 вдарив потерпілого залізним предметом по голові, а після того на своєму автомобілі втік з місця події;

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_11 від 02 листопада 2023 року і ОСОБА_12 від 08 листопада 2023 року, в яких зафіксовано те, що свідки з представлених їм на огляд фотознімків невідомих чоловіків вказали на чоловіка, який завдав потерпілому ушкодження, і що цим чоловіком виявився саме ОСОБА_6 ;

- протоколи слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 від 07 листопада 2023 року, в якому потерпілий детально відтворив обстановку того, як відбувався конфлікт, ініційований ОСОБА_6 і те, як останній наносив йому удари по тулубу і голові;

- висновок експерта №12-14/570-А/23 від 02 листопада 2023 року, в якому вказано, що у ОСОБА_9 має місце закрита тупа черепно-мозкова травма у вигляді саднення в лівій тім`яній ділянці, закритого лінійного перелому луски лівої скроневої кістки та лівої тім`яної кістки із розповсюдженням перелому на основу черепа, що супроводжувалося крововиливом у придаткові пазухи носу та вуха (гематосинус та гематотимпанум зліва), а також забою головного мозку; і що така травма належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність же ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважав не підтвердженим.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з того, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення заснована, крім іншого, на показах свідків, які є односельцями підозрюваного, то не виключена можливість незаконного впливу останнього на свідків чи на потерпілого з метою примушування до дачі неправдивих показань чи зміни раніше наданих показань.

Крім того, враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, наслідком якого стало спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, то враховуючи агресію підозрюваного до сторонніх осіб без вагомих підстав, не виключена можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинився український народ, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України не має судимостей, має двох неповнолітніх дітей та проходить військову службу, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказані обставили не стали стримуючими факторами для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь, а самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 12 06 2024 року про застосування до підозрюваного за ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 20 07 2024 року, включно, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4