Провадження № 1-кс/761/8676/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 19.09.2023 у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.05.2023,

установив:

Через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 19.09.2023 у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.05.2023.

Обґрунтовуючи клопотання про скасування арешту майна, адвокат зазначив, що у провадженні першого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у фіскальній сфері Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2023 за № 0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

08.08.2023 детективом Бюро економічної безпеки України ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міса Києва у справі № 761/26983/23, проведено обшук за місцем мешкання засновника ТОВ «Лірр-Україна» ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 10.08.2023 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , в порядку ст. ст. 170-172 КПК України, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене в ході проведення 08.08.2023 обшуку в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 13 PRO 512 GB IMEI НОМЕР_1 . Зазначене клопотання 15.08.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/28585/23 залишено без задоволення.

Проте, 19.09.2023 ухвалою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15.08.2023 та постановлено нову ухвалу, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення 08.08.2023 обшуку в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 13 PRO 512 GB IMEI НОМЕР_2 . Обґрунтовуючи ухвалу про накладення арешту, колегія суддів Київського апеляційного суду зазначила, що вказане у клопотанні прокурора майно - мобільний телефон марки Iphone 13 PRO 512 GB IMEI НОМЕР_2 , має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тобто в повній мірі відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України і у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Адвокат у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 не повідомлено про підозру щодо вчинення будь-якого злочину. У органів досудового слідства відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_5 має відношення до осіб, відносно яких здіснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034.

Крім того, після накладення арешту на майно минуло більше 6 місяців, проте необхідність у подальшому утриманні майна ОСОБА_5 стороні захисту не відома. За вказаний час органи досудового слідства могли оглянути арештоване майно, призначити необхідні експертизи та прийняти остаточне рішення у кримінальному провадженні, однак арештоване майно перебуває у розпорядження органу досудового розслідування без будь-яких обґрунтованих підстав.

А тому, адвокат просить слідчого суддю скасувати у повному обсязі арешт з майна, вилучене в ході проведення 08.08.2023 обшуку в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 13 PRO 512 GB IMEI НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08.04.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 09.04.2024 клопотання передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання адвоката про скасування арешту майна, зазначивши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.05.2023 триває, зазначений арешт на майно накладено обґрунтовано, необхідність у ньому не відпала.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, у судовому засіданні встановлено, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000034 від 10.05.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання, 19.09.2023 ухвалою Київського апеляційного суду накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення 08.08.2023 обшуку в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 13 PRO 512 GB IMEI НОМЕР_2 .

Підставою для накладення арешту на майно, послугувала наявність розумної підозри вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є речовим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Зазначена процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, в рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини» ЄСПЛ, оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п.195). Крім того, в п. 203 рішення у наведеній справі ЄСПЛ, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Таким чином, накладення арешту не має на меті позбавити особу належного їй на праві власності майна, а лише тимчасово обмежити її право користуватись та/або розпоряджатись ним, зокрема до завершення проведення експертного дослідження, завершення кримінального провадження тощо.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.05.2023 наразі триває.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що адвокатом не доведено, що потреба у подальшому застосуванні арешту наразі відпала. Під час розгляду клопотання про скасування арешту не встановлено, що майно, на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалою обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно, за наявності правових підстав, визначених ст. 170 КПК України, тому підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано - немає.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, виходячи із завдань кримінального провадження, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 19.09.2023 у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.05.2023.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 19.09.2023 у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.05.2023 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1