Справа № 304/1715/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/503/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року відносно ОСОБА_5 и, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженої (має на утриманні малолітню дитину), приватного підприємця, українки, громадянки України, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 111 057 (сто одинадцять тисяч п`ятдесят сім) грн 32 коп в якості відшкодування матеріальної шкоди та 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти вимог цивільного позову відмовлено.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Фольксваген Пасат», р/н НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власника ОСОБА_10 такому повернуто; диск марки «ARITA» типу CD-R 52х, ємністю data 700 mb, video 80 min, із серійним номером (RFD80M-80685), з наявним відеофайлом «WhatsApp Video 2021-08-26 at 10.15.01 ДТП», що зберігається у органу досудового розслідування при матеріалах кримінального провадження № 0000141 при них зберігати.

Процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 9783 від 11 жовтня 2021 року у розмірі 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

21 серпня 2021 року близько 15.40 год обвинувачена ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, рухаючись у напрямку смт В.Березний Ужгородського району по автодорозі Н-13 сполученням Львів Самбір Ужгород, біля будинку № 8 по вулиці Ужанській у місті Перечин Ужгородського району, в порушення пунктів 2.3. «б», 11.13., 12.1., 12.4., 12.9. «б» Правил дорожнього руху України, будучи неуважною та відповідно вчасно не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, здійснюючи маневр повороту ліворуч для заїзду на стоянку, виїхала на тротуар, де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-суглобового перелому латеральних відділів проксимального епіфіза великогомілкової кістки, порушення цілісності медіального меніска по типу поздовжнього вертикального розриву; пошкодження переднього рогу латерального меніска ІІ ІІІ ст. по Stoller; часткового розриву задньої хрестоподібної зв`язки; повного травматичного розриву медіальної колатеральної зв`язки, ускладненої формуванням гострої параартикулярної гематоми; субтотального розриву медіального підтримувача наколінника; ексудативного синовіїту лівого колінного суглобу з елементами гемартрозу, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 376 від 22 листопада 2021 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену - ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілу - ОСОБА_7 , прокурора, який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку повною мірою дотримався вказаних вимог закону, повністю дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а його висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З вироку суду вбачається, що провадження розглянуто в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, порядок і обсяг дослідження доказів було роз`яснено в судовому засіданні, обвинувачена погодилася на такий порядок розгляду. (а.п.114). При цьому суд зазначив у вироку, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових матеріалів, долучених прокурором відповідно до встановленого порядку, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, що безпосередньо досліджені під час судового розгляду і оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо безпідставності обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Обвинувачена ОСОБА_5 в суді першої інстанції свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що у суботу 21 серпня 2021 року у післяобідню пору вона, знаходячись за місцем свого проживання у місті Перечині, їхала на базар. Звертаючи з центральної дороги на стоянку, вибравши невірний радіус повороту, заїхала на тротуар таким чином, що притиснула потерпілу до дорожнього знаку. Пояснювала, що була у незручному взутті, через що її нога зіскочила з педалі гальма і автомобіль відповідно не зупинився. Вказувала на те, що відразу викликала швидку допомогу та поїхала з потерпілою до лікарні; просить суворо її не карати, оскільки про вчинене дуже жалкує, має намір відшкодувати шкоду у посильному для неї розмірі.

Апеляційний суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3. «б», 11.13., 12.1., 12.4., 12.9. «б» Правил дорожнього руху України (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 ПДР), в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Колегія суддів уважає, що відсутні підстави для визнання зазначених доказів недопустимими та неналежними, на чому наполягала сторона захисту, про що зроблено правильний висновок і судом першої інстанції.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що статтею 337 КПК України визначено межі судового розгляду:

1. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

2. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

3. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд, дотримуючись таких засад кримінального провадження як змагальність та диспозитивність, не вправі перебирати на себе функції органу обвинувачення чи захисту, а зобов`язаний вирішувати лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги сторони захисту про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки згідно ч.1 ст.415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені п.п.2-7 ч.2 ст.412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

При цьому порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч.1-2 ст.1 КПК), а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо ОСОБА_5 і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Отже, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані у справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, зокрема, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, стороною захисту не надано і колегією суддів не встановлено.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України, то слід зазначити таке.

Згідно зі ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченій, судом першої інстанції враховано характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, її виключно позитивну характеристику з місця проживання та роботи, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну малолітню дитину. Обставин, які обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому врахована і позиція потерпілої сторони.

Відтак, судом першої інстанції правильно призначено обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій, суд першої інстанції повною мірою врахував положення ЦК України, КПК України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2022 рокувідносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді