Ухвала

Іменем України

27 березня 2024 року

м. Київ

справа № 161/9550/23

провадження № 51-1613 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року,

встановив:

За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Житомирської області та жителяАДРЕСА_3 визнано винуватим та засуджено за:

- ч. 2 ст. 15-ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 1 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 15- ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Суд визнав винуватим ОСОБА_4 в тому, що він під час дії воєнного стану, 26 лютого 2023 року близько 14:45, у торговому залі магазину «АТБ» на вул. Ковельській, 68 у м. Луцьку Волинської області, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав зі стелажів дві пачки кави «Якобз Монарх Класік», чим завдав ТзОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на суму 341,50 грн.

Крім цього, 02 березня 2023 року в період з 10:25 до 10:29, ОСОБА_4 у тому ж магазині, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав зі стелажів дві пачки кави «Якобз Монарх Класік», чим спричинив ТзОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на суму 341,50 грн.

08 березня 2023 року близько 08:15, ОСОБА_4 у тому ж магазині, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав зі стелажів дві пачки кави «Якобз Монарх Класік», чим спричинив ТзОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на суму 341,50 грн.

Того ж дня, у період з 08:44 до 08:46 ОСОБА_4 із торгівельного залу магазину «АТБ» на вул. Львівській, 106 у м. Луцьку, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав дві пачки кави «Якобз Монарх Класік», чим спричинив ТзОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на суму 321,70 грн.

27 березня 2023 року у період з 10:49 до 10:53, ОСОБА_4 використовуючи привласнену банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_6 , шляхом проведення п`яти операцій із розрахунку за купівлю товарів через термінал самообслуговування у магазині «Сім23» № НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 повторно таємно викрав із вказаної картки грошові кошти на суму 1375 гривень, чим спричинив потерпілій майнової шкоди.

30 березня 2023 року близько 13:34, ОСОБА_4 повторно таємно викрав із торгового стелажу в магазині «Рукавичка» на проспекті Президента Грушевського, 1 у м. Луцьку чотири плитки шоколаду молочного полуниця/крем «Мілка» вагою 90 г та шість плиток шоколаду молочного без додатків «Мілка» вагою 90 г, чим спричинив ТзОВ ТВК «Львівхолод» майнової шкоди на суму 409,60 грн.

02 квітня 2023 року близько 13:25, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу повторно таємно викрав у тому ж магазині із торгового стелажу чотири плитки шоколаду молочного полуниця/крем, та три плитки шоколаду молочний нач/ваніль/печиво Орео «Мілка», чим спричинив ТзОВ ТВК «Львівхолод» майнової шкоди на суму 306,04 грн.

22 квітня 2023 року у період з 10:23 до 10:35, ОСОБА_4 у магазині «SPAR» на АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу повторно таємно викрав із торгового стелажу шість плиток шоколаду без додатків «Мілка» вагою 90 г та п`ять плиток шоколаду молочного з молочною начинкою зі смаком малини та малиновою начинкою «Мілка» вагою 90 г, чим спричинив ТзОВ «Арго-Р» майнової шкоди на суму 375,43 грн.

23 квітня 2023 року, у період з 13:08 до 13:17, ОСОБА_4 у магазині «Єва», на вул. Винниченка, 67 у м. Луцьку шляхом вільного доступу повторно таємно викрав зі стелажу антиперспірант жіночий Dove«Дотик природи» об`ємом 150 мл, антиперспірант Dove«Ніжність пудри» об`ємом 150 мл та антиперспірант жіночий Dove «Груша та алоє вера» об`ємом 150 мл, спричинивши ТзОВ «РУШ» майнової шкоди на суму 359,25 грн.

11 травня 2023 року близько 14:45 у приміщенні гіпермаркету «Там-Там», на вул. Сухомлинського, 1у м. Луцьку, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу з підлоги торгівельного залу повторно таємно викрав залишений неповнолітньою ОСОБА_7 мобільний телефон «Хіаomi RedmiNote 93/64 GB» ІМЕІІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 вартістю 6469,40 грн.

19 березня 2023 року в період часу з 08:23 до 08:26, ОСОБА_4 повторно таємно намагався викрасти з магазину «Сім23» на вул. Лесі Українки, 67 у м. Луцьку дві плитки шоколаду «Мілка» зі шматочками печива ОРЕО масою 300 г /Монделіс/ та дві пачки кави «Ambassador Strong» мелена 225 г (Штраус Укр) на загальну суму 491,96 грн, які заховав у поліетиленовий пакет та пройшовши повз касову зону вийшов із магазину, але недовів задуманого до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину був затриманий службою охорони.

27 березня 2023 року в період з 10:00 до 10:49, ОСОБА_4 у невстановлений спосіб незаконно привласнив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з наявними на рахунку грошовими коштами, що належала ОСОБА_6 , з метою подальшого незаконного її використання для здійснення безготівкового розрахунку за купівлю товарів.

20 квітня 2023 року в період з 09:38 до 09:41, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу повторно таємно намагався викрасти з магазину « Наш край » на вул. Ковельській, 40 у м. Луцьку шість плиток шоколаду «Мілка» наповнювач полуниця вагою 90 г, ковбасу «Баварську» та ковбасу «Міланську», всього на загальну суму 429,85 грн, які заховав собі під жилетку та пройшов повз каси не оплативши їхню вартість і намагався вийти з магазину, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий службою охорони на виході з магазину.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року вказаний вирок залишено без змін.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просять змінити судові рішення та призначити засудженому покарання із застосуванням статті 69 КК.

На думку сторони захисту, судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень не в повній мірі було враховано положення ст. 69 КК та наявність у справі обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених засудженим кримінальних правопорушень, а саме щире каяття та добровільне відшкодування ним завданих збитків.

Вказують, що суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не врахували того, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, цивільні позови у справі не подавалися, претензії до засудженого з боку потерпілих відсутні, усі злочини були вчинені ним у зв`язку з тяжкими життєвими обставинами.

Також просять, обвинувачений та його захисник просять звернути увагу на неправильну, на їхню думку, кваліфікацію дій засудженого, через неправильне тлумачення судами кваліфікуючої ознаки «в умовах воєнного стану», без урахування того, чи були використані ним такі умови для вчинення злочинів, що порушує принцип індивідуалізації покарання визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України. При цьому посилаються на окрему думку судді Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за наслідками розгляду справи №722/594/22 від 15 січня 2024 року.

Колегія суддів, вивчивши доводи касаційних скарг та долучені до неї копії судових рішень, дійшла висновку про таке.

Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду, у своєму рішенні цей суд дав умотивовані відповіді на зазначені доводи, які були вказані стороною захисту в апеляційних скаргах та перевірялись апеляційним судом і були обґрунтовано спростовані.

Відхиляючи ці доводи апеляційний суд в ухвалі вказав, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року «про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ) з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діяв і на час вчинення кримінальних правопорушень.

Законом України від 03 березня 2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 185, 186, 187, 189, 191 КК, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до таких змін крадіжка, вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК, за що у санкції статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

При цьому кваліфікація за ч. 4 ст. 185 КК не передбачає такого тлумачення та кваліфікуючої ознаки, як вчинення крадіжки з використанням умов воєнного стану або вчинення її на певній території України, де проводяться бойові дії.

Відповідно до установлених судом першої інстанції фактичних обставин, які учасниками судового провадження не оспорювались, крадіжки та замахи на крадіжки ОСОБА_4 вчинив 26 лютого, 02 березня, 08 березня, 19 березня, 27 березня, 30 березня, 02 квітня, 20 квітня, 22 квітня та 23 квітня, а також 11 травня 2023 року на території України під час дії воєнного стану.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій у судових рішеннях, про те, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, є обґрунтованими.

Така позиція суду узгоджується з висновками про застосування норми права, викладеними в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 січня 2023 року у справі № 404/3367/22 (провадження № 51-207ск23) та ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 червня 2023 року у справі № 199/5420/22 (провадження № 51-2221ск23), а також і з висновком викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15 січня 2024 року у справі № 722/594/22 (провадження № 51-3186кмо22).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для сумніву в правильності висновків суду щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 , ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК, а тому доводи в касаційній скаргах сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Безпідставними також є і доводи засудженого та його захисника в касаційних скаргах щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

Так, за правилами ст. 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_4 покарання в межах санкції кримінального закону, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 , ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 70 КК, у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінального проступку, обставини їх вчинення, дані про особу засудженого, який має постійне місце проживання, посередньо характеризується, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» у 2022 році з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» із 12 грудня 2022 року перебуває на замісній підтримувальній терапії.

Також суд узяв до уваги і обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття засудженого у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Одночасно, судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано розмір завданої шкоди, добровільне відшкодування цієї шкоди, а також думки представника потерпілого та законного представника потерпілого щодо міри покарання, яке підлягало призначенню засудженому.

При цьому суд також вказав і на те, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимий за вчинення, в тому числі, умисних тяжких злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, відбував покарання в місцях позбавлення волі та знову вчинив ряд тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність.

Тому підстав для застосування до засудженого положень статей 69 чи 75 КК суд не вбачав.

При перегляді вироку апеляційний суд додатково зважив на враховані судом першої інстанції обставини, які впливають на визначення міри покарання, уважно перевірив доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та його захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК та дійшов висновку про те, що ці доводи є безпідставними, оскільки наявні в справі пом`якшуючі обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції не знайшов передбачених законом підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_4 та погодився з правильністю рішення місцевого суду про призначення йому мінімального покарання в межах санкції статей кримінального закону за вчинені ним злочини.

Наведені обставини, які слугували підставою для призначення судом покарання засудженому у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, не ставлять під сумнів законність судових рішень, оскільки при співставленні обставин, наведених засудженим та захисником у касаційних скаргах, з конкретними обставинами кримінального провадження, вбачається, що ці обставини обґрунтовано не давали судам першої та апеляційної інстанцій підстав вважати їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При перевірці оскаржуваних рішень судом касаційної інстанції не встановлено обставин, які би вказували про явну несправедливість і суворість покарання призначеного засудженому, а тому підстав для задоволення касаційних скарг Верховний Суд не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 у відкритті провадження за їхніми касаційними скаргами на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3