Провадження №11-сс/801/382/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 29 днів до 10 год.00 хв. 29 травня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Даньківка Іллінецького району Вінницької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

СВ відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000114 від 10.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування 01.05.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

01.05.2024 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2024 задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 . Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 29 (двадцять дев`ять) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 10 години 00 хвилини 29 травня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покладено ОСОБА_8 наступні обов`язки: - прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; - утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя врахував: вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для ухвалення відповідного рішення. Зокрема, ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та місце проживання, раніше судимий, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2023 № 36, солдата ОСОБА_8 вважається таким, що самовільно залишив місце несення служби від 04.02.2023 і зробив це повторно, 08.03.2024 був оголошений в розшук згідно з постановою слідчого, вчинив тяжкий злочин, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років. Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Разом з тим, слідчий суддя визначив підозрюваному заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Сторона захисту вважає, що слідчим суддею не враховано необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, що свідчить про порушення ст. 177 КПК України, а також не надано належної оцінки доводам та наданим доказам сторони захисту з даного питання.

Сторона захисту також не погоджується із твердженням сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, зазначених у клопотанні, вважає їх безпідставними, такими, що ґрунтуються на припущеннях.На думку сторони захисту, обрання застави у найвищому розмірі, який передбачений законодавством, є не вмотивованим та не відповідає вимогам ч.4 ст. 182 КПК.

Апелянт зазначає, що сторона обвинувачення не навела аргументів, які б свідчили, що до підозрюваного не можна застосувати інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою.

Також зазначає про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має сім?ю, житло за адресою: АДРЕСА_2 , солдат, 04.12.2022 отримав поранення артилерійське, у зв?язку з необхідністю лікування за своїм рапортом та не отримавши відповіді з боку командира, самовільно поїхав лікуватися.

01.05.2024 сторона захисту просила призначити судову психіатричну експертизу підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки є консультативний висновок д.м.н. доцента кафедри психіатрії та наркології ОНМедУ стосовно пацієнта ОСОБА_8 з визначеним діагнозом.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Із змісту ч.2 ст.177 КПК України слідує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а наявність самої обґрунтованої підозри підтверджується відповідними письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Як убачається з наданих у апеляційний суд матеріалів, у повідомленні про підозру ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколах допитів, протоколах огляду документів, протоколах огляду місця події.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, оскільки наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, у тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно з підозрою.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробила сторона обвинувачення стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними. Крім того, як установлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри з`ясовані в тій мірі, у якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді для застосування до особи запобіжного заходу.

Окрім того, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Разом із тим, висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях підозрюваного вини у вчиненні злочинів, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Слідчим суддею також правильно взято до уваги й самі фактичні обставини (фабули злочину) згідно з підозри, а саме те, що 07.02.2024 солдат ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , перебували на авторинку «Сатурн», що розташовується за адресою АДРЕСА_3 , де в ході розмови із продавцем автозапчастин дізналися, що в напрямку с. Турбова, не доїжджаючи до повороту на АДРЕСА_4 , на узбіччі дороги знаходиться автомобіль марки ВАЗ. Після цього солдат ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 вирішили приїхати на вищевказане місце.

Наступного дня, 08.02.2024, у невстановленій слідством годині, але не пізніше 21 год. 00 хв., приїхавши до визначеного місця на автомобілі марки BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві користування належить ОСОБА_11 , а саме до автодороги «Р33» Вінниця-Турбів, у напрямку м. Вінниця, близько 300-400 метрів від повороту до с. Стадниця, солдат ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 помітили на узбіччі автодороги автомобіль «ВАЗ 2107» бежевого кольору, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві користування належить ОСОБА_12 . Помітивши даний автомобіль у солдата ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник спільний умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

З цією метою солдат ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , керуючись раптово виниклим єдиним злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи ні дійсного ні гаданого права керувати чи володіти транспортним засобом, без дозволу власника та всупереч його волі, попередньо переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використати його для власних потреб, відчинили незамкнені водійські двері, тим самим незаконно проникли до вказаного автомобіля.

В подальшому, у цей же день та у цьому ж місці, солдат ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 2107» бежевого кольору, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , у зв`язку з тим, що в даному автомобілі була відсутня акумуляторна батарея та не маючи змоги завести двигун, за допомогою буксирувального тросу, прикріпили до автомобіля марки BMW Х5, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , буксирували автомобіль «ВАЗ 2107» до АДРЕСА_1 , чим здійснили його переміщення у просторі, залишивши місце вчинення злочину, тобто протиправно заволоділи механічним транспортним засобом.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що ризики, які встановлені слідчим суддею, існують та підтверджуються матеріалами провадження. При цьому колегія суддів виходить з того, що підстави, які дають можливість слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди. Тому доводи апелянта з приводу належної процесуальної поведінки підозрюваного на даному етапі не спростовують реальність реалізації ризиків у подальшому.

Відтак, цілком доведеним, на переконання колегії суддів, є висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказане унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.Таким чином, доводи захисника про те, що фактично лише тяжкість інкримінованого злочину формально стала єдиною підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу як тримання під вартою є необґрунтованими. При цьому слідчий суддя у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, врахувавши обставини правопорушення, особу підозрюваного та правомірно визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Що ж стосується доводів захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має сім?ю, житло за адресою: АДРЕСА_2 , є солдатом, 04.12.2022 отримав поранення артилерійське, то вони, на переконання колегії суддів, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким у даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно з підозрою вони не стали для нього стримуючим фактором.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 потребує негайного лікування та приймання ліків не є підставою наразі для зміни запобіжного заходу, оскільки вказані доводи мають підтверджуватися відповідними медичними висновками, якими встановлено неможливість перебування підозрюваного за станом здоров`я в умовах СІЗО. До того ж, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО. При цьому підозрюваний та захисник вправі оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «ВУВП№1» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень підозрюваного стосовно стану здоров`я та надання медичної допомоги.

Стосовно доводів про призначення психіатричної експертизи, то колегія суддів зазначає, що така експертиза призначена постановою слідчого, однак наразі відсутній висновок експерта щодо стану психічного здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , який б вказував про неможливість перебувати підозрюваного в умовах СІЗО за станом здоров`я.

Зрештою інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують. Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів також не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4