Справа638/7161/24
Провадження № 1-кп/638/1459/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 000049 від 08 січня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ізюм, Харківської обл., громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, тимчасово не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючої на території м. Ізюм Харківської області, у невстановлений час, але не пізніше другої половини липня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність, а саме зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Харківської області.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією (далі РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент РФ ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 22.08.2022 строком на 90 діб. Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ. В подальшому дію воєнного стану неодноразово продовжено по теперішній час.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» РФ визнана державою-терористом (державою-агресором).

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуванням держави-агресора РФ, відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, було тимчасово окуповано АДРЕСА_2 в період з 01.04.2022 по 08.09.2022.

З початку військової агресії РФ, на територіях, які опинилися в окупації, державою агресором створювались органи незаконної влади.

03 червня 2022 року на території м. Куп`янськ Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою «временная гражданская администрация Харьковской области», що створена та функціонує в інтересах Російської Федерації, та обрання її керівника громадянина України ОСОБА_7 . Вказане рішення затверджено виданням наказу новопризначеним головою т.зв. «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_7 № 2/22 від 03.06.2022.

18 липня 2022 року головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_7 видано наказ № УГ-35/22 від 18.07.2022 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно п. 2 якого також перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора на т.зв. «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

Так, з метою більш ефективного, швидкого і повного поширення впливу РФ на тимчасово окупованій території Харківської області, у складі окупаційної адміністрації держави-агресора т.зв. «временной гражданской администрацией Харьковской области» у період з 03.06.2022 по 11.06.2022, більш точний час не встановлено, було створено підконтрольні незаконні органи виконавчої влади. В подальшому, 11.06.2022 головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_7 видано наказ № 11/22 від 11.06.2022 щодо затвердження структури виконавчих органів влади, згідно якого у п. 9.5. додатку визначено «Пенсионный фонд» як окремий орган виконавчої влади.

Надалі, головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_7 , у невстановлений час, але не раніше 11 червня 2022 року, призначено керівником незаконного органу т.зв. «Управления Пенсионного фонда Харьковской области» громадянку України ОСОБА_8 .

Так, у період часу з кінця червня 2022 року, більш точний час не встановлено, по 07 вересня 2022 року т.зв. «Управление Пенсионного фонда Харьковской области» здійснювало діяльність у будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , з використанням приміщень, майна та архівних відомостей територіальних підрозділів Пенсійного фонду України в Харківській області у м. Куп`янськ. Зазначений орган виконавчої влади України на території м. Куп`янськ Харківської області у період з 24.02.2022 року функцій передбачених повноваженнями не здійснює.

До завдань вказаного т.зв. «Управления Пенсионного фонда Харьковской области» входило здійснення збору персональних даних та постановки на пенсійний облік осіб, які мають право на отримання матеріальної допомоги відповідно до наказів голови т.зв «военно-гражданской администрацией Харьковской области», видача пенсійних посвідчень, не передбачених законодавством України, прийом, обробка та направлення до т.зв. «военно-гражданских администраций Харьковской области» заяв осіб на отримання матеріальної допомоги. Територіальною юрисдикцією вказаного органу була тимчасово окупована державою-агресором територія Харківської області.

Разом з цим, у невстановлений час, але не пізніше 22 липня 2022 року, у складі вказаного органу створено територіальні підрозділи: «Отделение Пенсионного фонда Волчанского района Харьковской области», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Отделение Пенсионного фонда Купянского района Харьковской области», «Отделение Пенсионного фонда Харьковского района Харьковской области».

В подальшому, у невстановлений час, але не пізніше 22 липня 2022 року, більш точний час не встановлено, громадянка України ОСОБА_9 добровільно зайняла посаду «и.о. начальника» одного з вказаних територіальних підрозділів, а саме т.зв. «Отделения Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», який розташовувався за адресою:

АДРЕСА_2 . Заступником ОСОБА_9 призначено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У складі зазначеного органу створено наступні відділи: т.зв. «отдел назначения и перерасчетов пенсий», т.зв. «административно-хозяйственный отдел», т.зв. «отдел обслуживания граждан», т.зв. «отдел выплаты пенсий», а також окремі підрозділи в АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого кримінально-протиправного наміру, направленого на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Харківської області, перебуваючи у тимчасово окупованому м. Ізюм Харківської області, у другій половині липня 2022 року, більш точний час не встановлено, добровільно надала до незаконних органів влади заяву щодо прийняття її на посаду т.зв. «начальника отдела выплаты пенсий» у т.зв. «Отделении Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», після чого була призначена на вищевказану посаду та приступила до виконання своїх функціональних обов`язків.

Відповідно до абз. 3 п.1. постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчі обов`язки (функції) - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до абз. 4 п.1. постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи у тимчасово окупованому м. Ізюм Харківської області, у період часу з другої половини липня 2022 року, більш точний час не встановлено, до моменту деокупації вказаної території силами оборони України, але не пізніше 08 вересня 2022 року, добровільно займаючи посаду т.зв. «начальника отдела выплаты пенсий Отделения Пенсионного фонда Изюмского района Харьковской области», виконувала посадові обов`язки, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями, а саме здійснювала керівництво закріпленим за нею відповідним напрямком роботи, підлеглими їй співробітниками та їх діяльністю, доведення їм вказівок керівництва незаконного органу владу, а також надавала допомогу підлеглим працівникам у прийомі заяв місцевих жителів щодо виплати матеріальної грошової допомоги у вигляді 10000 російських рублів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, яка уточнена угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року, у відповідності до вимог ст.ст. 52, 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, активно сприяла розкриттю злочину, щиро каялась.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченій за ч.5 ст.111-1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, без конфіскації майна. З урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України, особи підозрюваної, відсутності обставин, які обтяжують покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, сторони погоджуються на звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням із визначенням судом іспитового строку та обов?язків, які покладаються на особу, відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Під час підготовчого засідання обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що їй інкриміновано, у вчиненому щиро розкаялась. Їй цілком зрозумілі її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості, уточнену угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості, уточнену угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року, та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 з призначенням їй покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник на судовому засіданні також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості уточнену угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст.111-1 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачена ОСОБА_5 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, яка уточнена угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року, відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, відповідно до вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Що стосується особи обвинуваченої, то суд враховує її вік, що остання має постійне місце реєстрації та проживання, тимчасово не працевлаштована, останнє місце роботи ГУ ПФУ в Харківській області відділ виконання бюджету та фінансової звітності на посаді головного спеціаліста, на обліку у лікаря психіатра та лікаря -нарколога не перебуває, раніше не судима.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачена під час досудового розслідування та судового розгляду визнала свою вину, щиро покаялась у вчиненому та висловила жаль з приводу вчиненого, осудила свою поведінку, співпрацювала зі слідством, та з урахуванням особи винної, яка раніше не судима, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, то суд вважає необхідним призначити обвинуваченій основне покарання в межах встановленої в санкції ч.5 ст.111-1 КК України із застосуванням ст.75 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, без конфіскації майна, звільнивши останню від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, що запропоновано сторонами угоди.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, уточнену угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року, яка укладена між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 років, без конфіскації майна, із подальшим звільненням останньої від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступені тяжкості кримінальних правопорушень, особі обвинуваченої та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченої та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, уточнену угодою про визнання винуватості від 13 червня 2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_11 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000049 від 08 січня 2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1