ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/629/24

1-кп/609/62/2024

22 травня 2024 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 21 квітня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні та вихованні має одну малолітню дитину, водія протитанкового відділення взводу вогневої підтримки шостої аеромобільної роти другого аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України, із середньою освітою, не депутата,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2024 року із Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000106 від 21 квітня 2024 року відносно ОСОБА_3 , за ч.1 ст. 126 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 20 квітня 2024 року близько 18 год., між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які перебували за адресою: АДРЕСА_1 , винник словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .

В подальшому, 20 квітня 2024 року близько 18 год., ОСОБА_3 , реалізовуючи свій протиправний умисел, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , наблизився до останньої, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою застосування фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_5 , наніс один удар правим кулаком руки в область голови з правої сторони ОСОБА_5 , чим завдав потерпілій ОСОБА_5 фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, тобто в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі вході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення. У вчиненому розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, у зв`язку із наявністю у обвинуваченого малолітньої дитини просила суворо його не карати.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд, виходячи з обвинувачення, підтриманого прокурором, вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно завдав удар потерпілій ОСОБА_5 , який завдав фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень і такі його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 126 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, його вік, сімейний стан, негативну характеристику, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування та судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Речові докази - відсутні.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч 3 ст. 349 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1