ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

м. Київ

Справа № 497/178/2021

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/813/229/23

Провадження № 51 - 5504 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

у режимі відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від

17 листопада 2020 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріхівка Болградського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України судимості не має,

за ст. 115 ч. 1 КК України,

за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката

ОСОБА_7 на вирок Болградського районного суду Одеської області від

22 червня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 червня

2023 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Болградського районного суду Одеської області від 22 червня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з моменту його затримання 17 листопада 2020 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення з 17 листопада 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути зі ОСОБА_6 на користь держави 1 307 гривень 60 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він

16 листопада 2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з

ОСОБА_8 , що виникла раптово з мотивів особистих неприязних відносин після спільного вживання алкогольних напоїв, з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, кухонним ножем, знайденим в приміщенні кухні, завдав не менше дев`яти колюче-ріжучих ударів у шию ОСОБА_8 , чим заподіяв смерть останній.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 червня 2023 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою його захисника - адвоката ОСОБА_7 змінено, виключено зі вступної частини вироку посилання на наявність у ОСОБА_6 попередніх судимостей та зазначено, що

ОСОБА_6 у силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

У решті зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_6 вбивства ОСОБА_8 не вчиняв, у суді ОСОБА_6 відмовився від своїх показань на досудовому розслідуванні, у яких він на прохання свого брата ОСОБА_9 взяв вину на себе. Звертає увагу на те, що про всі обставини вбивства, у тому числі про місце розташування знаряддя кримінального правопорушення, ОСОБА_6 дізнався від свого брата. Указує на те, що на час вчинення вбивства ОСОБА_6 перебував у своєї тітки ОСОБА_10 . Зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про витребування в ТРК «Україна» сітки мовлення за 16 листопада 2020 року для з`ясування точного часу коли ОСОБА_6 пішов від ОСОБА_10 . Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, захисник зазначає, що на змивах з рук, зрізах нігтьових пластин та одязі ОСОБА_6 слідів крові не виявлено, на статевому органі ОСОБА_6 також слідів ОСОБА_8 не виявлено, а виявлені сперматозоїди на мазках зі статевого органу ОСОБА_8 можуть походити від його брата ОСОБА_9 . Звертає увагу на психічний стан ОСОБА_6 , якому діагностували дебільність легкої міри, у зв`язку з чим його брат ОСОБА_9 над ним домінував і міг легко переконати взяти провину на себе. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій не могли посилатись на показання свідка ОСОБА_10 , які вона давала в ході досудового розслідування.

Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні висловив доводи на підтримання своєї касаційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу захисника

ОСОБА_7 необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному вбивстві відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом доказами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 обґрунтовано послався на такі докази.

У суді ОСОБА_6 свою провину не визнав, зазначивши, що вбивство

ОСОБА_8 вчинив його брат ОСОБА_9 , а він оговорив себе. Повідомив, що 16 листопада 2020 року він придбав пляшку горілки та пішов до своєї тітки ОСОБА_10 , у якої проживає його брат ОСОБА_9 , де багато випив та заснув, пішов додому біля опівночі. Вказав, що на час вбивства він був у тітки ОСОБА_10 , у хаті ОСОБА_8 він ніколи не був, з нею спілкувався його брат і саме він міг вбити ОСОБА_8 разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 , за підказкою брата він вказав місце розташування ножа в туалеті, а за вказівкою лікаря на місці події вказав кількість порізів. Під час досудового розслідування, зокрема в ході допитів, проведення слідчого експерименту та судових експертиз, він розказував, що саме він вчинив вбивство ОСОБА_8 , оскільки йому було шкода брата. Крім того, ОСОБА_6 підтвердив, що зі слідчого ізолятора він спілкувався по мобільному телефону, який йому надав охоронець, зі своєю тіткою ОСОБА_10

Суди першої та апеляційної інстанцій належним чином перевірили версію сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до вбивства ОСОБА_8 і вчинення цього кримінального правопорушення його братом ОСОБА_9 , а також про перебування ОСОБА_6 на час вбивства ОСОБА_8 у ОСОБА_10 , обґрунтовано не погодилися з такою версією, спростувавши її сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Так, суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку на дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 18 листопада 2020 року з фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_6 на місці вбивства в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , розповів та продемонстрував обставини, механізм завдання ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а також вказав на місце куди викинув знаряддя злочину - вигрібну яму дворового туалету, де він проживає разом з батьком. Слідчий експеримент проведено 18 листопада 2020 року, тобто через день після вчинення кримінального правопорушення, в ході якого ОСОБА_6 у присутності захисника добровільно без будь-якого впливу повідомив деталі вбивства ОСОБА_8 , які могли бути відомі лише особі, причетній до вчинення цього кримінального правопорушення.

Зазначену слідчу дію проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 106, 240 КПК України уповноваженою особою - слідчим СВ Болградського ВП, у присутності захисника ОСОБА_7 , двох понятих, за участю потерпілої, яка є власником зазначеного будинку, статиста та судово-медичного експерта. Всі учасники зазначені у протоколі і в ньому наявні всі їх підписи. Заяв та зауважень як від ОСОБА_6 і його захисника, так і від інших учасників слідчої дії не надходило.

Такий порядок проведення слідчого експерименту відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі № 740/3597/17, відповідно до якого показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були понятими під час слідчого експерименту, а також свідок ОСОБА_14 , який брав участь у слідчому експерименті як статист, у суді підтвердили обставини проведення слідчого експерименту, зазначивши, що ОСОБА_6 самостійно без будь-якого втручання спокійно показував всі обставини, при цьому ніхто йому не підказував.

Крім того, свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що ОСОБА_6 докладно і послідовно розказав і показав як вони з братом прийшли до ОСОБА_8 , де спільно вживали алкогольні напої, потім у сусідній кімнаті відбувся статевий акт між ОСОБА_8 та його братом, а коли брат вийшов, він роздягнувся та пішов в кімнату до ОСОБА_8 , де між ними відбулась сварка, і він вийшов з кімнати. Показував як він взяв на столі ніж, підійшов до ОСОБА_8 , яка лежала на дивані, та завдав цим ножем кілька ударів по горлу.

Судово-медичний експерт ОСОБА_15 у суді надав показання про те, що брав участь у слідчому експерименті зі ОСОБА_6 , який на місці події добровільно розповідав та показував обставини вбивства, а саме як завдав ударів і порізів по шиї ОСОБА_8 , які співпадають з ушкодженнями, виявленими на трупі. Будь-яких сумнівів у правдивості слів ОСОБА_6 не виникало, жодна присутня особа не тиснула на ОСОБА_6 .

Крім того, експерт у суді також підтвердив висновки проведеної ним судово-медичної експертизи, зазначивши, що на шиї ОСОБА_8 було виявлено

10 поранень, що не свідчить про 10 ударів, а свідчить про те, що завдавали ударів, витягували ніж не до кінця і знову наносили удар, від яких ОСОБА_8 померла на місці злочину від крововтрати і геморагічного шоку.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив, перевірив на предмет допустимості та у вироку обґрунтовано послався на підтвердження винуватості ОСОБА_6 на ряд письмових доказів.

Відповідно до даних, які містяться в протоколі огляду місця події від 17 листопада 2020 року з фототаблицею та відеозаписом до нього, було оглянуто місце вбивства за адресою:

АДРЕСА_2 , де виявлено труп ОСОБА_8 , а також предмети та засоби, що могли стосуватися події.

Згідно з висновком експерта від 22 січня 2021 року № 1342 кров у змивах, вилучених під час огляду місця вбивства, може належати ОСОБА_8 .

За даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 17 листопада 2020 року з фототаблицею та відеозаписом до нього, оглянуто домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою:

АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено ножі, у тому числі ніж з рукояткою жовтого кольору, на місце розташування якого у вигрібній ямі туалету вказав ОСОБА_6 , а також чоловічу спортивну куртку та чоловічі резинові тапочки.

Згідно з висновком експерта від 15 січня 2021 року № 1302 на кухонному ножі, вилученому за місцем проживання ОСОБА_6 , міститься кров, яка може належати ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_16 надала суду показання про відомі їй обставини смерті її сестри ОСОБА_8 . Зазначила, що до сестри часто ходив брат ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , з яким вона вживала алкогольні напої, щоб сестра гуляла зі ОСОБА_6 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що ОСОБА_6 є його рідним братом і щодо нього відмовився надавати показання на підставі ст. 63 Конституції України. Щодо себе свідок показав, що знав ОСОБА_8 останні 5-6 років, мав намір з нею одружитись. Зазначив, що 16 листопада 2020 року він допомагав свої тітці

ОСОБА_10 по господарству, до вечора пив вино зі ОСОБА_6 та дідусем, після чого прийшов ОСОБА_11 і він з ним побився. Указав, що приблизно о 22 чи

о 23 годині вони з братом пішли до ОСОБА_8 , де втрьох пили вино. Оскільки не було закуски, він повернувся додому до тітки, у якої проживає, де взяв хліб, бринзу і сало. Повернувшись приблизно через 30 хвилин до будинку ОСОБА_8 , він побачив кров і тіло ОСОБА_8 , після чого повідомив про вбивство сусідці ОСОБА_17 , своєму батьку ОСОБА_18 , а також ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . Вранці дома у товариша на ім`я ОСОБА_20 його затримала поліція. Вказав на те, що коли вживали алкогольні напої спільно зі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , то їжу різали ножем з жовтою рукояткою, який він потім бачив у дворі батька. Указав на те, що коли він повернувся до будинку ОСОБА_8 із закускою, ОСОБА_6 в приміщенні вже не було.

Свідок ОСОБА_21 суду повідомив, що 16 листопада 2020 року в період часу з 17 по 18 годину, після того як його побили брати ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , він пішов додому. Вночі приблизно о 00 годин 45 хвилин йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що вбили ОСОБА_8 . У подальшому до нього прийшов

ОСОБА_9 і вони ходили до будинку ОСОБА_8 , яка лежала в одній із кімнат роздягнена, де допили пляшку горілки, яку в дворі розбив ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_18 у суді розповів, що в день вбивства заходив до ОСОБА_8 позичити 500 гривень, повернувся додому приблизно о 17 годині. У подальшому приблизно о 23 годині прийшов ОСОБА_9 та повідомив про те, що

ОСОБА_8 вбили. Щодо ножа, який знайшли в туалеті в його домоволодінні, зазначив, що такого ножа у нього дома не було.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17 грудня 2020 року № 149 смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявними у неї колото-різаними пораненнями шиї, що привели до розвитку геморагічного шоку, який став безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 .Крім того, у мазках зі статевого органу ОСОБА_8 знайдені сперматозоїди.

Суд першої інстанції безпосередньо допитав у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що ОСОБА_6 стає агресивним коли вживає алкогольні напої. 16 листопада 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у неї вдома пили вино. Пішов від неї ОСОБА_6 після опівночі, коли закінчився показ серіалу і почався «Телемагазин», а до цього спав на дивані. Зазначила, що в цей день сусідка ОСОБА_22 дала ОСОБА_6 два светри, який саме вдягнув ОСОБА_23 вона не бачила, при цьому не змогла пояснити, яким чином до її дворового туалету потрапив один з цих светрів у смужку. Підтвердила також, що мала телефонну розмову зі ОСОБА_6 у той час, коли він знаходився в слідчому ізоляторі.

Таким показанням свідка ОСОБА_10 суд першої інстанції надав належну оцінку з урахуванням тих обставин, що вона змінила свої показання в суді і вони відрізняються від її показань, які вона надала на досудовому розслідуванні, при цьому суд також врахував те, що вона мала телефонну розмову зі ОСОБА_6 під час його перебування в слідчому ізоляторі. Розбіжності у своїх показаннях свідок ОСОБА_10 суду пояснила тим, що пройшло багато часу з дня вчинення вбивства ОСОБА_8 і до проведення судового засідання вона все не пам`ятає та не наполягає на своїх показаннях, оскільки має сумніви.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_10 , які вона надала в ході досудового розслідування, є безпідставними, оскільки суд у вироку послався на показання цього свідка, які вона надала безпосередньо в суді, з відповідною оцінкою обставин щодо зміни нею показань, а її показаннями на досудовому розслідуванні суд своє рішення не обґрунтовував.

Крім того, суд першої інстанції також безпосередньо дослідив, перевірив на предмет допустимості та у вироку обґрунтовано послався на інші докази, у тому числі: - на дані, які містяться в протоколі огляду трупа ОСОБА_8 від

18 листопада 2020 року; - на дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 26 листопада 2020 року з фототаблицею та відеозаписом до нього, у ході якого оглянуто домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено у вигрібній ямі туалету светр ОСОБА_6 ; - на висновок експерта від 22 січня 2021 року про те, що виявлені сперматозоїди на мазках зі статевого органу ОСОБА_8 можуть походити від ОСОБА_6 і ОСОБА_9 ; - на висновки експерта від 22 січня 2021 року № 1349 та від 22 січня 2021 року № 1352 про те, що кров відповідно на шпінгалеті від дверей, вилученому на місці вбивства, та жіночих трусах

ОСОБА_8 може належати останній.

Щодо психічного стану ОСОБА_6 , то згідно з висновком комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи від 15 грудня 2020 року

№ 581 ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення на будь-яке хронічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв психічні порушення у вигляді психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, які за глибиною та ступенем виразності не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, однак його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психічного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю. За своїм станом ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, спростовуючи версію захисту, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що не знайшло свого підтвердження здійснення тиску на ОСОБА_6 з боку працівників поліції, оскільки на його тілі не було виявлено жодних тілесних ушкоджень, а його допит здійснювався в присутності численних свідків та захисника. Суд також вказав, що саме завдяки свідченням ОСОБА_6 було виявлено знаряддя злочину - ніж у вигрібній ямі туалету домоволодіння, де він проживає, і без цих показань ніж не було б знайдено, оскільки зазначений туалет дуже глибокий, порослий бур`яном і ним ніхто не користувався. Суд також надав оцінку і обставинам відсутності слідів злочину на одязі ОСОБА_6 та зазначив, що ОСОБА_6 на слідчому експерименті вказав, що на час вчинення вбивства він був роздягненим до гола. Посилання ОСОБА_6 на погрози йому в слідчому ізоляторі суд визнав такими, що не знайшли свого підтвердження. Заяв та звернень до компетентних органів про застосування недозволених методів слідства ОСОБА_6 та його захисник на досудовому розслідуванні не подавали. У матеріалах кримінального провадження дані про це також відсутні.

Клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме сітки мовлення ТРК «Україна» на 16 листопада 2020 року, судом першої інстанції було розглянуто в судовому засіданні 31 травня 2021 року та з урахуванням наявних матеріалів обґрунтовано відмовлено у його задоволенні з наведенням в ухвалі від 31 травня 2021 року належних і достатніх мотивів. Крім того, інформація щодо сітки мовлення ТРК «Україна» є відкритою і загальнодоступною.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 115 ч. 1 КК України. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого

ОСОБА_6 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені в ній доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невинуватість ОСОБА_6 , які аналогічні доводам його касаційної скарги, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу в цій частині визнано необґрунтованою.

З метою повноти перевірки усної заяви ОСОБА_6 про застосування до нього фізичного насильства ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 січня

2022 року було доручено другому слідчому відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві, провести відповідну перевірку.

За наслідками проведення досудового розслідування постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованому в м. Миколаєві, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України, закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України.

Рішення апеляційного суду про виключення із вступної частини вироку суду першої інстанції посилання на наявність у ОСОБА_6 попередніх судимостей є правильним та обґрунтованим.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статтям 370, 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 115 ч. 1 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 не знаходить.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Болградського районного суду Одеської області від 22 червня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3