Справа № 451/1511/13 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/624/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Радехівського відділу Червоноградської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, та виправдано за ч. 2 ст. 271 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання згідно з ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2013 року, скасовано.

Вирішено питання з цивільними позовами, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він відповідно до наказу №29-К від 29.11.2012 року, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Стоянівнасіння», будучи відповідальним за стан умов праці та дотримання трудового законодавства, допустив до роботи ОСОБА_11 з яким не укладено трудового договору, не видано наказу про прийняття на роботу та здійснював недостатній контроль за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та за дотриманням працівниками вимог інструкцій з охорони праці, порушив вимоги розділу ІІІ Основні обов`язки працівників, п. 3.4.13 Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18, п.п. 1.1., п. 3.3.8 Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна, затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 року № 99, який виразився в незабезпечені встановленню в завальній ямі складу №4 металевої решітки, що запобігає падінню людей.

Вказані вище порушення, на думку органу досудового слідства, в комплексі, призвели до того, що 12.12.2012 року ОСОБА_11 знаходячись на території ТзОВ «Стоянівнасіння», що в АДРЕСА_2 , під час проведення робіт по завантаженню автомобіля зерном сої через нурійну башню складу №4, з метою пробивання зернопроводу, зайшов у завальну яму заповнену зерном сої, в якій були відсутні металеві решітки, де його засипало зерном та настала його смерть внаслідок обтураційної асфіксії від закриття дихальних шляхів сторонніми предметами (зернами сої).

Орган досудового слідства та сторона обвинувачення в обвинувальному акті направленому до суду зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що з липня 2012 року по 12 листопада 2012 року ОСОБА_11 працював на ТзОВ «Стоянівнасіння» без укладення трудового договору, з порушенням вимог чинного трудового законодавства, виконував функції різноробочого та водія внутрішньозаводського транспорту Газ 53.

12.12.2012 року відповідно до наказу ТзОВ «Стоянівнасіння» від 11.12.2012 р. № 35 «Про переміщення сої» о 15 год. 35 хв. автомобіль МАН самоскид, який не належить товариству, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який не є працівником ТзОВ «Стоянівнасіння», завантажений соєю (близько 35 тонн) на складі товариства у АДРЕСА_2 з метою контрольного зважування зерна. Після зважування ОСОБА_13 автомобіля зерном сої, піднявши кузов автомобіля - самоскида було висипано сою у завальну яму складу № 4 для подальшого зважування розвантаженого автомобіля та його завантаження цією ж соєю через робочу башту складу №4. Виконувати цю роботу завідуючий складами ОСОБА_13 доручив ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . Близько 16 год. ОСОБА_14 пішов до складу № 4 і побачив в середині завальної ями ОСОБА_11 , який прийшов туди на кілька хвилин швидше. Він стояв на сої і дерев`яною палицею штовхав її в вікно, через яке зерно проходить до робочої башти (норії). ОСОБА_14 сказав ОСОБА_11 , щоб він там не стояв і для того, щоб зерно швидше проходило через вікно, потрібно йти у підвальне приміщення і відкрити більше засуви на вікні. Через кілька хвилин вони спустились по сходах у підвальне приміщення, там вже були завідуючий складами ОСОБА_13 та різноробочий ОСОБА_16 . ОСОБА_11 разом із ОСОБА_16 відкрили більше засуви. Через деякий час ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , вийшли з підвального приміщення. ОСОБА_13 , пішов в адміністративне приміщення. ОСОБА_11 залишився біля завальної ями спостерігати за рухом сої. Через кілька хвилин ОСОБА_14 вийшов з підвального приміщення, підійшов до завальної ями і побачив ОСОБА_11 , який знову стояв у зерні сої і штовхав її палицею в напрямку вікна. Нікого більше в цей момент біля завальної ями не було. ОСОБА_14 знову запропонував ОСОБА_11 , вилізти з ями та сказав, що результату від його роботи немає. Також ОСОБА_14 сказав ОСОБА_11 , що піде у підвальне приміщення до ОСОБА_16 і скаже йому, щоб він із середини штовхав зерно сої. На це ОСОБА_11 нічого не відповів і не мав наміру вилізати з ями. ОСОБА_14 пішов у склад № 4, підійшовши до сходів побачив, що ОСОБА_16 у підвальному приміщенні вже немає і повернувся назад до завальної ями. Все це тривало не більше 2 хв. Підійшовши до ями ОСОБА_14 побачив руку, що виглядала із зерна сої тримаючи дерев`яну палицю і махаючи нею. ОСОБА_14 почав кликати на допомогу, забіг у приміщення складу, піднявся на другий поверх та вимкнув норію. Після цього, побіг знову до ями, зустрівши ОСОБА_16 та покликав його на допомогу. Прибігши до ями, ОСОБА_14 з ОСОБА_16 намагалися витягти ОСОБА_11 за руку, але не могли цього зробити, через те, що зерно сої продовжувало зсуватися через отвір в робочу башту. На допомогу прибігли інші працівники, які відгортали і викидали з ями зерно, у тому числі і завідуючий складами ОСОБА_13 , який повертався з адміністративного будинку проконтролювати завантаження автомобіля МАН зерном сої. Приблизно через одну годину ОСОБА_11 витягнули з зерна та власним транспортом головного бухгалтера ОСОБА_17 в пристності заступника директора з технічних питань ОСОБА_18 завезли у Радехівську ЦРЛ, де було констатовано смерть потерпілого.

Технічною причиною настання нещасного випадку (на думку сторони обвинувачення) є відсутність металевих решіток на завальній ямі складу №4, чим порушено вимоги п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18 та вимоги п.3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 №99.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 2 ст. 271 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, прокурор ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням 2-річного іспитового строку.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржений вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує на те, що в період з 29 листопада 2012 року по день нещасного випадку (12 грудня 2012 року) керівником (директором) підприємства, де стався нещасний випадок (ТзОВ «Стоянівнасіння») був ОСОБА_7 , тому він на підставі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» несе безпосередню відповідальність за порушення вимог з питань охорони праці, вказаних у цій статті.

У вироку суд дійшов висновку, що ОСОБА_11 працював у ТзОВ «Стоянівнасіння» неофіційно. При цьому в судовому рішенні факт невжиття ОСОБА_7 жодних заходів по недопущенню неофіційних працівників не відображено та оцінку йому не надано. Крім цього, в ході досудового розслідування з показань обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_18 (заступника директора), висновків експертиз, було встановлено, що на момент нещасного випадку, з часу призначення на посаду директора підприємства, ним на жодну особу не було покладено обов`язку щодо відповідальності за охорону праці на підприємстві. З наведеного слідує, що саме ОСОБА_7 , як керівник підприємства, ніс відповідальність за загальний стан охорони праці на підприємстві.

На переконання апелянта, необґрунтованими є висновки суду про те, що ОСОБА_7 на момент нещасного випадку був керівником незначний період та те, що впродовж цього часу (2 тижні) лише тричі був на підприємстві в с. Стоянів, а здебільшого увесь час знаходився в м. Дрогобич (офісі підприємства), оскільки ці обставини не звільняють керівника від виконання його обов`язків, визначених законом та нормативними актами.

Вважає, що суд дав неналежну оцінку показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , зокрема, стосовно відсутності металевих решіток як засобів захисту на завальній ямі. При цьому сам обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що решіток не бачив і не знав, що вони повинні бути. Вказана обставина відображена і в протоколі огляду місця події від 12 грудня 2012 року, який проведений слідчим одразу ж після нещасного випадку.

Також прокурор зазначає, що судом неналежно оцінено як докази висновки комісії, викладені у матеріалах розслідування нещасного випадку на виробництві, яка проведена комісією ТУ Держгірпромнагляду у Львівській області.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_8 просили оскаржений вирок скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки потерпіла ОСОБА_10 не була повідомлена про розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційних вимог, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Потерпіла ОСОБА_10 підтримала позицію сторони обвинувачення. Зазначила, що розгляд справи у суді першої інстанції був проведений без її участі, про прийняття рішення у справі вона повідомлена не була.

Потерпіла ОСОБА_23 , законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_24 їхня мати ОСОБА_25 , будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

За змістом ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому. Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що про призначення судових засідань у Жовківському районному суді Львівської області потерпіла ОСОБА_10 не була повідомлена належним чином, оскільки, попри те, що кримінальне провадження розглядалось у значній кількості судових засідань, зокрема: 3 листопада 2020 року, 9 грудня 2020 року, 1 лютого 2021 року, 11 березня 2021 року, 20 квітня 2021 року, 7 червня 2021 року, 2 липня 2021 року, 15 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 30 листопада 2021 року, 26 січня 2022 року, 3 березня 2022 року, 14 квітня 2022 року, 16 травня 2022 року, 18 травня 2022 року, 10 червня 2022 року, матеріали справи не містять судових повісток про виклик ОСОБА_10 у ці судові засідання.

Як слідує з матеріалів судового провадження, у таких наявна заява потерпілої ОСОБА_10 про розгляд кримінального провадження без її участі (а.с. 207, т. 5).

У суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що дійсно писала цю заяву у 2018 році, однак вважала, що така стосується лише одного судового засідання, в яке не змогла з`явитись через наявність на її утриманні важкохворої дитини. Про інші судові засідання їй не було відомо, оскільки про такі її суд не повідомляв.

У матеріалах судового провадження наявний супровідний лист про скерування копії вироку Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року потерпілій ОСОБА_10 . Однак доказів отримання вказаної копії вироку потерпілою ОСОБА_10 матеріали кримінального провадження не містять.

У суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 також заявила, що не отримувала копії вироку Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року. Зазначила, що не згодна з таким рішенням суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, всупереч вимогам КПК України, порушуючи принцип змагальності сторін, не забезпечив реалізацію потерпілою ОСОБА_10 її прав і законних інтересів та здійснив судове провадження за її відсутності, належним чином не повідомивши її про розгляд справи, а також не забезпечивши отримання нею копії вироку, що в подальшому позбавило потерпілу права на його апеляційне оскарження, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у цій ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, перевірити усі доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора,врахувати правові висновки, викладені Верховним Судом у цій справі у постанові від 8 червня 2023 року, і за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Радехівського відділу Червоноградської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити у Жовківському районному суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4