Справа № 456/3485/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/40/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст. 336 КК України до трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Згідно вироку суду, відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього українського народу. Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Разом з цим, Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, який надалі Указами Президента продовжено, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, та з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022 передбачено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на території України оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться протягом 90 діб, та яку продовжено Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 01 травня 2023 року №255/2023, з 20 травня 2023 року на 90 діб.

Згідно ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Окрім цього, громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, а також під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

02 червня 2023 року ОСОБА_6 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами проведення якого, його визнано придатним до військової служби у військовий час, про що комісією складено довідку №2381 від 02 червня 2023 року.

03 червня 2023 року ОСОБА_6 отримав повістку про виклик на 10:00 год. 05 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_2 , з метою відправлення у військову частину, що підтвердив власноручним підписом, також 02 червня 2023 року його попереджено під розпис про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією та ознайомлено із положеннями ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що надає право на відстрочку, де він власноручно зазначив, що не має правових підстав для відстрочки.

Проте, ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин, умисно не прибув на вказану дату до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про поважність причин неявки не повідомив, про що, 06 червня 2023 року працівниками центру комплектування складено відповідний акт, тим самим, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Наголошує, що розкаюється і шкодує про вчинене.

Акцентує, що раніше не судимий, за місцем проживання характеризуюсь задовільно.

Зазначає, що судом не враховано те, що він є батьком двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Просить змінити вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року та застосувати положення ст. 75 КК України з випробування один рік.

Обвинувачений ОСОБА_6 був належно повідомлений про час і місце судового засідання, однак в таке не прибув і клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, таким чином, його неявка, у відповідності до положень ч.4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані заст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання сприяння у розкритті кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і призначив обвинуваченому ОСОБА_6 мінімальне покарання у межах санкції ст. 336 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, у даному конкретному випадку, застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 інституту, так званого, умовного звільнення, на переконання колегії суддів, суперечить загальним засадам призначення покарання і не забезпечить досягнення його мети.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4