Справа № 216/1895/23
провадження 1-кп/216/274/24
ВИРОК

іменем України

(повний текст)

22 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 ,

представника служби у справах дітей виконкому ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 кримінальне провадження №0000108 від 13.01.2023 року по обвинуваченню:

1) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючого посаду стрільця-номера обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони, у військовому званні «солдат», на час скоєння злочину раніше не судимого, на момент ухвалення вироку засуджений за вироком Обухівського районного суду Київської області від 30.06.2023 за ч. 5 ст. 407, 75, 76 КК України до 5-ти років позбавлення волі з випробувальним терміном у 2 роки, у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 187 КК України;

2) ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тернівка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою загальною освітою, не одруженого, на час скоєння злочину навчався в Центрі підготовки і перепідготовки робітничих кадрів АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_4 , раніше не судимого, у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

1)Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-IX від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_12 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , перебуває у військовому званні «солдат».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 17.03.2022 ОСОБА_12 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця - номера обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони, у військовому званні «солдат» НОМЕР_1 , де проходить військову службу по теперішній час (на час досудового розслідування). Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи стрільцем - номера обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, солдат ОСОБА_12 відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_12 всупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Так, у період з 24 по 30 грудня 2022 року стрілець - номер обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони солдат ОСОБА_12 перебував у додатковій відпустці за сімейними обставинами, де проводив мав проводити час за адресою: АДРЕСА_5 , та з якої мав повернутися до частини 31 грудня 2022 року.

10 січня 2023 року близько 22 год. 00 хв. солдат ОСОБА_12 разом з раніше знайомим неповнолітнім громадянином України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували неподалік будинку АДРЕСА_5 . Використовуючи наявність суперечок побутового характеру між членами сім`ї ОСОБА_12 та малознайомим останньому громадянином України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також привід неповернення грошового боргу, який, як вважав ОСОБА_13 , існує перед ним у ОСОБА_9 , у обвинувачених виник спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном та правом на майно, належне потерпілому ОСОБА_9 , шляхом вимагання, поєднане зі застосуванням фізичного насильства до потерпілого..

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, близько 22 год. 10 хв., ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_13 , за попередньою змовою між собою., перебуваючи в малолюдному місці біля бетонної опори, розташованої неподалік будинку АДРЕСА_5 , діючи умисно, із корисних спонукань, направлених на протиправне заволодіння чужим майном. При цьому, ОСОБА_12 , діючи в порушення зазначених вимог Статутів Збройних Сил України, а ОСОБА_13 , діючи в умовах воєнного стану. Знаходячись на відстані приблизно 1 метра від потерпілого, пред`явили вимоги передачі їм майна, а також права на майно потерпілого у майбутньому, шляхом передачі їм належного при ньому цінного майна у вигляді мобільного телефону, а також автомобіля, грошових коштів та бетономішалки, застосувавши насилля, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого. При цьому, з метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_12 наніс декілька ударів ногами в область тулубу та голови ОСОБА_9 , що спричинило пошкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини ліворуч з розривом легені, травматичний гемопневмоторакс ліворуч, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №203 від 14.02.2023 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; забійна рана та садно голови, синець та садно правого ліктьового суглоба, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №203 від 14.02.2023 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після заподіяння йому тілесних ушкоджень, розцінюючи вимогу обвинувачених реально, потерпілий передав їм мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM» - вартістю 5800 гривень, а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , водійським посвідченням серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код, виданий на ім`я ОСОБА_9 , які поступили у розпорядження ОСОБА_13 . Після чого останній, з метою реалізації спільного злочинного умислу, з належного потерпілому мобільного телефону, здійснив відеозапис, під час якого потерпілий, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, за безпосереднім підказуванням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомив під запис про нібито добровільну передачу обвинуваченим належного йому майна та права на майно наступного дня, у вигляді автомобіля, грошових коштів та бетономішалки. Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зникли, заволодівши внаслідок вимагання та розпорядившись переданим їм потерпілим майном у виді мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM» - вартістю 5800 гривень, на свій розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 збитків на вказану суму.

2) Крім того, ОСОБА_13 , 2005 р.н., будучи неповнолітнім громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння будь яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, 10 січня 2023 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в малолюдному місці, біля бетонної опори, розташованої неподалік будинку АДРЕСА_5 , відкрито викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , ведійським посвідченням серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код, виданий на ім`я ОСОБА_9 . після чого, ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_12 скоїв кримінальне правопорушення (злочин) вимога передачі чужого майна, права на майно (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження, тому підлягає відповідальності за ч.4 ст. 189 КК України.

Таким чином ОСОБА_13 скоїв кримінальні правопорушення : вимога передачі чужого майна, права на майно (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження, тому підлягає відповідальності за ч.4 ст. 189 КК України (за першим епізодом злочину). Незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, тому підлягає відповідальності за ч. 3 ст. 357 КК України (за другим епізодом проступку).

Позиція сторони захисту:

Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, передбаченому ст.. 187 ч.4 КК України, визнав частково, пояснивши суду, що в той час перебував на службі у лавах ЗСУ, куди йому телефонувала дружина (свідок ОСОБА_16 ) та повідомляла, що їх сусід (потерпілий) пристає до її доньки ОСОБА_17 (падчерки обвинуваченого ОСОБА_12 ), викликав до них додому спеціалістів - вибухотехніків, які шукали вибухові пристрої та пошкодили під час цього погріб (льох). Обвинувачений ОСОБА_12 зателефонував потерпілому ОСОБА_9 , проте останній по телефону нічого обвинуваченому не пояснював. Перед Новим роком обвинувачений ОСОБА_12 приїхав у відпустку в Кривий Ріг та 10.01.2023 року свідок ОСОБА_16 сказала, що ОСОБА_17 (донька) пішла на зустріч з потерпілим ОСОБА_9 . Він пішов їм на зустріч, і коли вони зустрілись, потерпілий почав виражатися в бік обвинуваченого нецензурною лайкою, а обвинувачений три рази ударив потерпілого по тулубу, переважно в живіт. Через приблизно 5 хвилин до них підійшов обвинувачений ОСОБА_13 , з яким вони разом відвели потерпілого трохи в бік, де він знову наніс близько трьох ударів потерпілому по тілу та почав питати, як останній буде відшкодовувати йому завдану шкоду. Потім він почав розмовляти по телефону, а з потерпілим перебували ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_18 . Про що вони розмовляли з потерпілим - він не чув. Вони втрьох пішли. Телефони та речі потерпілого обвинувачений ОСОБА_12 не брав, коли обвинувачений ОСОБА_13 взяв телефон та речі потерпілого він не бачив. Потім, після того як до нього прийшли працівники поліції, обвинувачений ОСОБА_12 дізнався, що обвинувачений ОСОБА_19 забрав у потерпілого телефон. Стверджує, що ОСОБА_13 прийшов випадково, вони не домовлялися зустрітися. На місце, де був потерпілий він прийшов цілеспрямовано, хотів, щоб ОСОБА_9 залишив у спокою падчерку ОСОБА_17 , його сім`ю та відшкодував завдану шкоду, пов`язану із пошкодженням погріба (льоха) вибухотехніками.

Обвинувачений ОСОБА_13 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.. ст.. 357 ч.3, 187 ч.4 КК України визнав частково, пояснивши суду, що він потерпілого ОСОБА_9 не бив. 10.01.2023 року ввечері він дізнався від когось, що ОСОБА_18 , з якою у нього були близькі стосунки, пішла на зустріч з потерпілим ОСОБА_9 . Він пішов їх шукати, а коли знайшов, побачив що у обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_9 конфліктна ситуація. Підійшовши, він запитав, що в них трапилось. ОСОБА_12 сказав, що це їх питання. В цей час він запитав у потерпілого, коли той віддасть йому гроші за виконану роботу, після чого потерпілий ОСОБА_9 сказав, що він може віддати свій телефон та документи. Наступного дня він віддав телефон та речі потерпілого свідку ОСОБА_16 , яка є матір`ю ОСОБА_20 . Змову з обвинуваченим ОСОБА_12 він не визнає, оскільки ОСОБА_12 не бачив, як він брав телефон потерпілого. Стверджує, що потерпілий ОСОБА_9 добровільно запропонував обвинуваченому ОСОБА_13 свій мобільний телефон в якості сплати боргу в розмірі 10000 грн. за виконану обвинуваченим ОСОБА_13 роботу. Про те, що їх знімала ОСОБА_18 на відео - обвинувачений ОСОБА_13 не знав.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, які суд вважає доведеними, виходячи із формулювання обвинувачення, підтверджується наступними доказами:

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 10.01.2023 року увечері йому зателефонувала ОСОБА_18 (падчерка обвинуваченого ОСОБА_12 ), його знайома, яка просила надати їй грошові кошти 100 грн. та повідомила, що в неї сварки в родині. Потерпілий взяв продукти та пішов до неї, до місця зустрічі. Разом вони рушили до житла ОСОБА_17 , остання поскаржилась, що їй холодно. Коли вони йшли в напрямку мкр. Сонячний в м. Кривий Ріг, знаходячись по вул. Кобилянського помітили, що в їх напрямку рухаються обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Наблизившись, ОСОБА_12 завдав йому чисельні удар в грудну клітину, потім почав бити ногами по голові та в грудну клітину. При цьому, ОСОБА_13 підказував ОСОБА_12 , куди його відтягнути у бік. коли обвинувачені відтягнули потерпілого в бік, він просив не бити його. При цьому, ОСОБА_12 пред`являв претензії, що потерпілий «не так смотрит на Машу». На їх вимогу він віддав ОСОБА_21 свій мобільний телефон. Останній почав знімати потерпілого на його телефон, при цьому обвинувачені говорили, що будуть ділити його майно. Побоюючись за своє життя, будучи побитим, під час зйомки камерою телефону потерпілий сказав, що він добровільно віддає обвинуваченим своє майно як зараз, так і наступного дня у вигляді техніки та автомобілю, підкорившись розпорядженню обвинувачених, які йому казали, що і як говорити. Пояснив, що при цьому обвинувачений ОСОБА_13 , також забрав у потерпілого його гаманець, в якому знаходились: технічний паспортна машину, 3 банківські картки, водійські права, паспорт, ідентифікаційний код, залишивши тільки його рюкзак з продуктами. Все це було на відеозаписі. Після чого обвинувачені, забравши мобільний телефон та гаманець, пішли разом із ОСОБА_17 . Потерпілий посидів хвилин п`ять, а потім пішов до дому. Наступного дня він звернувся до поліції, прийшовши туди зі своїм братом. Він написав заяву про побиття, його було направлено до лікарні на експертизу, де йому повідомили, що в нього розрив легенів та йому потрібна операція, після чого його прооперували. Телефон та паспорт потім йому повернув слідчий, інші документи та картки йому повернула цивільна дружина обвинуваченого ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_22 . Будь-яких близьких стосунків із ОСОБА_23 він заперечив, пояснивши, що між ними були тільки дружні стосунки, про що знала її мати ОСОБА_22 (свідок ОСОБА_16 ). Також пояснив, що раніше знав ОСОБА_13 , який приходив у гості до ОСОБА_24 , але не знав про їх стосунки з ОСОБА_17 . Не заперечує факт того, що ОСОБА_22 є його сусідкою та один раз він викликав поліцію, поскаржившись на її дії. Стосовно взаємовідносин з ОСОБА_13 пояснив, що колись ОСОБА_21 допомагав перекривати йому дах, але він за це з обвинуваченим розрахувався у повному обсязі. Що стосується взаємовідносин з приводу належного йому автомобіля, за яким, як стверджує ОСОБА_21 , у нього перед останнім виник борг, зазначив, що автомобіль попав у ДТП на площі Визволення, всі питання з цього приводу він вів з ОСОБА_25 , якій сказав повернути пошкоджений автомобіль. При цьому, до нього підходив ОСОБА_21 та просив гроші на ремонт, якому він відмовив. Будь-яких перемовин він з ОСОБА_21 не вів, оскільки той був неповнолітнім та не мав жодних юридичних прав укладати угоди або користуватися транспортним засобом в силу віку. Всі речі, якими заволоділи ОСОБА_26 та ОСОБА_21 , йому були повернуті, будь-яких майнових та моральних претензій до ОСОБА_13 , який відшкодував йому 10000 грн., він не має. При цьому, за домовленістю з ОСОБА_12 , останній взяв зобов`язання відшкодувати йому моральну шкоду, заявивши про це під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні засвідчила, що обвинувачений ОСОБА_12 є її цивільним чоловіком, обвинувачений ОСОБА_13 зустрічається з її донькою ОСОБА_17 , потерпілий ОСОБА_9 є її сусідом. Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_13 працює на потерпілого. Стосунки з потерпілим у неї нормальні, але на січень місяць 2023 року вони погіршились, оскільки потерпілий вів себе неадекватно. Від доньки свідок дізналась, що вона зустрічається з потерпілим та останній хотів з нею одружитись. 10.01.2023 року увечері свідок попросила обвинуваченого ОСОБА_12 щоб той забрав доньку, яка в той момент зустрічалася з потерпілим, та привів її додому та той пішов. Через деякий час до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_13 , якому вона повідомила, що обвинувачений ОСОБА_12 пішов зустрічати ОСОБА_17 , яка була з потерпілим на вулиці десь біля магазину. Через 40 хвилин прийшов обвинувачений ОСОБА_12 разом з ОСОБА_17 та повідомив, що з потерпілим в нього стався конфлікт, при цьому потерпілий погрожував обвинуваченому ОСОБА_12 , за що останній його вдарив. При цьому, у чоловіка жодних чужих речей не було. На другий день до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_13 , який попросив закласти в ломбард мобільний телефон, пояснивши, що у нього не стануть приймати, оскільки він неповнолітній. Альброд при цьому не уточнював, що це телефон потерпілого ОСОБА_9 . Вона віднесла телефон в ломбард, гроші віддала ОСОБА_13 . Через три дня до неї прийшли працівники поліції, після чого вона пішла до ОСОБА_13 , який віддав їй документи та банківські картки потерпілого. Вказані речі вона передала поліції, а через кілька днів до неї прийшов потерпілий та повідомив, що обвинувачений ОСОБА_13 забрав в нього речі, після чого вона пішла до місця проживання обвинуваченого ОСОБА_13 , де знайшла якісь картки, які віддала потерпілому.

Під час судового засідання від 07.05.2024 року свідок ОСОБА_16 відмовилась відповідати на запитання сторони захисту з приводу обставин передачі автомобіля потерпілим ОСОБА_9 та взаємовідносин з цього приводу з обвинуваченим ОСОБА_13 , пославшись на приписи ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що вона 10.01.2023 року зателефонувала потерпілому ОСОБА_9 для того, щоб з ним поспілкуватися. Він запропонував зустрітися біля магазину. Вона зателефонувала матері (свідку ОСОБА_16 ), якій повідомила, що йде на зустріч з ОСОБА_9 . Під час їх спілкування, коли вони пішли в бік її дома, вона побачила, що в їх бік ззаду йде її вітчим обвинувачений ОСОБА_12 Підійшовши до них, останній спитав у ОСОБА_9 , чому той веде себе неадекватно. Потерпілий почав ображати обвинуваченого ОСОБА_12 . В цей час до них підійшов обвинувачений ОСОБА_13 , який став розбиратися з потерпілим. ОСОБА_9 почав нарікати ОСОБА_12 , що той уїхав та кинув родину, на що ОСОБА_12 завдав потерпілому 2-3 удари по тулубу, від яких той впав. Далі, ОСОБА_21 з Нерезом відвели потерпілого в інше місце і там з ним розмовляли разом. Вона перебували в 5-6 метрах від подій та знімала все на свій мобільний телефон та бачила, як потерпілий, на її думку, добровільно передав свої речі обвинуваченим, відеозапис був вилучений працівниками поліції. Крім того, ОСОБА_13 також знімав потерпілого на мобільний телефон та пред`являв претензії потерпілому, що той не заплатив йому за роботу, оскільки обвинувачений працював у потерпілого. Тоді, ОСОБА_12 запропонував потерпілому віддати мобільний телефон в розрахунок боргу за роботу, на що потерпілий погодився та віддав обвинуваченим документи та телефон, пообіцявши наступного дня передати ще 1800 грн. Стверджує, що періодично, рази чотири на тиждень, спілкувалася з потерпілим ОСОБА_9 , будучи з останнім у дружніх стосунках. Про їх спілкування знала її мати ( ОСОБА_16 ), яка була проти таких зустрічей, але вона її не слухалася.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_13 є її племінником. Її викликали до поліції, де повідомили, що обвинувачений ОСОБА_13 забрав телефон у потерпілого ОСОБА_9 та якісь документи. Вона викупила вказаний мобільний телефон у ломбарді, про документи нічого не знає. Обвинувачений ОСОБА_13 пояснив їй, що телефон потерпілий добровільно віддав племіннику, оскільки був винен кошти за роботу, приблизно 10000,00 грн. ОСОБА_12 у слідчого пояснював, що обвинувачений ОСОБА_13 потерпілого не бив. Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 повідомив слідчому, що побив потерпілого через те, що той приставав до доньки ОСОБА_17 . При цьому, ОСОБА_26 не розповідав, що бив ОСОБА_9 за висунуті образи останнім. Стверджує, що раніше оплачувала оренду будинку, в якому жив її племінник ОСОБА_13 , який ремонтував автомобіль та дах у дворі ОСОБА_9 .

Крім того, вина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих судом кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами, наданими сторонами, дослідженими безпосередньо судом:

- висновком спеціаліста КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР судово - медичного експерта № 62 від 13.01.2023 року, за яким встановлено, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлені ушкодження у вигляді: забійної рани та садна голови, синця та садна правого ліктьового суглобу які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий предмет. Характер загоєння (рана під підсохлою темно-червоною кров`ю, скоринки саден трохи виступають над рівнем шкіри, синець з нечіткими контурами), свідчить, що давність їх виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваним. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки; (а.с. 41-42 кр.пр.).

- висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР судово - медичної експертизи № 203 від 14.02.2023 року, за яким встановлено, що на тілі ОСОБА_9 малися 2 садна в області тім`я в 9 см від серединної лінії ліворуч та по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, 1 забійна рана в тім`яно-потиличній області праворуч, 1 синець по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу; закрита травма грудної клітини: забій грудної клітини ліворуч з розривом легені, травматичний гемопневмоторакс ліворуч. За своїм характером виявлена закрита травма грудної клітини відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. За своїм характером виявлені забійна рана та садно голови, синець та садно правого ліктьового суглоба відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Давність виявлених ушкоджень (рана під підсохшою темно-червоною кров`ю, скоринки саден трохи виступають над рівнем шкіри, синець з нечіткими контурами, дані медичних документів) може відповідати 10.01.2023 року. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, яким могли бути як озброєна так і неозброєна рука, взута нога, або інший предмет з такими ж властивостями, за механізмом забійна рана, синець та забій грудної клітини- удар (удар-стиснення), садна - тертя-ковзання. Тілесні ушкодження у потерпілого виникли в короткий проміжок часу одне за другим. Взаєморозташування потерпілого та нападника могло бути різноманітним та змінювалося в ході спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключаються. (а.с. 132-135 кр.пр.).

Експерт ОСОБА_29 , яка була допитана в судовому засіданні, заявила, що підтверджує у повному обсязі висновки спеціаліста та експертизи №№62,203, викладені нею. Пояснила, що перший раз оглядала потерпілого ОСОБА_9 13.01.2023 року, про виявлені при огляді у ОСОБА_9 тілесні ушкодження вона зазначила у висновку №62. У зв`язку із наявністю скарг потерпілого на болі в місцях ушкоджень, головний біль, вона рекомендувала йому звернутися до лікарні. В подальшому, при проведенні СМЕ за постановою слідчого вона давала свої висновки на підставі медичної картки ОСОБА_9 , де було зазначено про наявність всіх тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого як нею особисто, так і під час лікування його у лікарні. При розриві легені потерпілий міг терпіти біль, а при погіршенні самопочуття він міг звернутися до лікаря. Розрив легені він міг отримати 10.01.2023 року. Вона бачила на прийомі потерпілого ОСОБА_9 та на підставі отриманих нею даних, а також аналізів та медичних документів зробила експертні висновки.

- заявою потерпілого ОСОБА_9 від 12.01.2023 р. до Криворізького РУП ГУНП, в якій він викладає обставини спричинення йому тілесних ушкоджень особою на ім`я ОСОБА_30 по АДРЕСА_6 , що сталося 10.01.2023 р. (а.с. 21 кр.пр.).

- протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_9 від 13.01.2024 р., в якій він детально вказує про нанесення йому ударів та заволодіння його майном хлопцями на ім`я ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , що відбулося 10.01.2023 р. приблизно о 20-30 год. на ділянці місцевості по АДРЕСА_6 (а.с. 10 кр.пр.).

- протоколом огляду місця події від 13.01.2023 р. та дослідженим безпосередньо судом під час судового розгляду відеозаписом вказаної слідчої дії на DVD-R диску, з якого вбачається, що вказаний огляд був проведений в присутності двох понятих та ОСОБА_16 , яка добровільно видала слідчому мобільний телефон Iphone, належний її доньці ОСОБА_27 , а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , водійським посвідченням серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код, видані на ім`я ОСОБА_9 , дві дисконтні картки. Під час слідчої дії ОСОБА_16 повідомила, що на телефон ОСОБА_27 знімала події, які відбулися 10.01.2023 р. Після цих подій у той вечір від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дізналася, що коли ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_9 між ним відбулась сварка та ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_9 декілька разів, після чого запитав про борг за пошкодження житла, на що ОСОБА_9 повідомив, що гроші віддасть 11.01.2023 року, а зараз віддасть належний йому телефон марки «Redmi». В подальшому, ОСОБА_13 віддав ОСОБА_16 документи ОСОБА_9 паспорт, картку криворіжця, водійські права, картку фізичної особи, декілька дисконтних карток, а також мобільний телефон, який вона 11.01.2023 року заклала в ломбард «Комод» за 1500 грн., віддавши гроші ОСОБА_13 , а в подальшому дізналася, що цей мобільний телефон належить ОСОБА_9 . Вилучені речі долучені в якості речових доказів у справі та повернуті потерпілому ОСОБА_9 під схоронну розписку. (а.с. 12-14, 51,52 кр.пр.).

- протоколом огляду від 16.01.2023 р., під час якого свідок ОСОБА_28 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM та Дублікат специфікації до Договору №05623185 від 11.01.2023 р. про викуп телефону з Ломбарду «СМАРТ». (а.с. 53, 68-69 кр.пр.).

- протоколом огляду від 08.02.2023 р. з фото таблицями - мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM», який вилучався у ОСОБА_28 , на якому містяться файли з записами, які записані на окремий DVD-R диску в присутності ОСОБА_9 (а.с. 43-46, 52 кр.пр.).

- протоколом огляду від 08.02.2023 р. 4-х відео фалів з відеозаписом, які були записані на DVD-R диску з мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM» ОСОБА_9 , переглянуті під час судового розгляду. Згідно відеозаписів, на них зображений ОСОБА_9 , який стоїть біля бетонної огорожі у полу присядці, обличчя має сліди крові. Потерпілий каже, що віддає техпаспорт, машину, гроші, бетономішалку. За кадром чоловічий голос каже, що «Жигуль мой». Далі, ОСОБА_9 каже, що «завтра п`ять тисяч отдаю…». При цьому, інший чоловічий голос каже, щоб він встав. ОСОБА_9 встає та каже, що він в нормальному стані, без насильства все віддає: телефон Редмі 9 С. Чоловічий голос за кадром каже, щоб потерпілий уточнив марку телефону. А інший чоловічий голос називає марку мобільного телефону. Погорельцев в.в. продовжує говорити, що, крім мобільного телефону Редмі 9 С також віддає машину «жигуль 2105 с техпаспортом…», і що він «вже з`їхав з гаража». Вказханий диск з 4 відеоффайлами долучений в якості речового доказу у справі (а.с. 47-49-50 кр.пр.).

- висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/1874ТВ від 19.01.2023 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB станом на 10.01.2023 р. могла складати 5800 грн. (а.с. кр. пр. 27-29,30).

- протоколом від 23.02.2023 р. та відеозаписом на DVD-R диску слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 , переглянутим під час судового розгляду. Потерпілий разом з понятими та працівниками поліції перебувають по АДРЕСА_6 . ОСОБА_9 каже, що йому зателефонувала ОСОБА_17 , запропонувала зустрітись. Зустрівшись вони пішли до магазину де зупинились. Потім він побачив, що до них біжить ОСОБА_12 , який наніс ОСОБА_9 удар лівою рукою та останній упав. Потім до побиття приєднався ОСОБА_13 , але не сильно, потім його відтягнули в бік (показав місце). ОСОБА_12 , ОСОБА_13 били його по голові та по спині. Потім учасники слідчого експерименту відійшли до паркану. ОСОБА_9 сказав, що на цьому місці ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сказали йому говорити на камеру, що він свої речі їм віддає добровільно. Свій телефон ОСОБА_9 віддав ОСОБА_13 сам, після їх вимоги та нанесення йому ударів. Також зазначає, що з рюкзаку ОСОБА_32 забрав документи. Після зйомки на телефон, ОСОБА_12 після цього наніс йому ще 7-8 ударів, а ОСОБА_13 не бив, а пред`являв претензії, що потерпілий ходить, заглядає до нього у вікна. ОСОБА_9 зазначає, що ОСОБА_12 при нанесенні ударів зателефонував своїй дружині ОСОБА_16 та запитував у неї: «казнить, помиловать». (а.с. 56-57 кр.пр.).

- протоколом огляду від 01.02.2023 р. мобільний телефон Iphone, виданого свідком ОСОБА_16 , під час якого про наявність на ньому двох відео файлів, які записані на відеозаписом на СD-R диск, які були переглянуті під час судового розгляду. На вказаних відео фалах зображений потерпілий ОСОБА_9 , на обличчі якого маються сліди крові, який знаходиться біля бетонного паркану на пів присядку та каже : «…машину». Перший чоловічий голос за кадром каже : «… завтра бабло». А другий чоловічий голос каже: «техпаспорт еще, да, что дальше». Перший голос за кадром каже: «завтра деньги вернешь». Другий голос каже: «и завтра деньги отдашь». На що ОСОБА_9 запитує : «в скільки?» Перший голос відповідає: «в 17-00», а другий голос каже: «5 тисяч… давай на відео». Далі, ОСОБА_9 каже: «Да, говорю, завтра 5 тисяч отдаю». Перший голос за кадром каже : «я, в трезвом уме…». ОСОБА_9 повторює: «Я, в трезвом уме, в нормальном понимании, без насилля, все отдаю, дарю телефон безвозвратно, телефон Редмі 9С». В цей час перший чоловічий голос каже ОСОБА_9 : «я, в трезвом уме, без насилия…». Запис переривається. Після перегляду відеозапису, на запитання учасників процесу потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що під час запису були присутні обвинувачені ОСОБА_12 . ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_27 , яка здійснювала відеозапис. На відео зафіксовано як в нього вимагають гроші, на нього здійснювали тиск обвинувачені та не було його добровільної згоди на передачу їм мобільного телефону, автомобіля та грошових коштів. (а.с. 78-79, 80-81 кр.пр.).

- протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом на DVD-R диску, який переглянутий у судовому засіданні, під час якого обвинувачений ОСОБА_12 відмовляється від участі в проведенні слідчого експерименту, оскільки визнає, що завдав кілька ударів потерпілому ОСОБА_9 . Речі та гроші він не брав (а.с. 152-153 кр.пр.).

Сукупність досліджених доказів, зазначених вище, представлених стороною обвинувачення узгоджуються між собою, які судом приймаються в якості належних, допустимих, достовірних, будучи достатніми у своєму взаємозв`язку, що беззаперечно вказують на причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого їм судом кримінальних правопорушень.

Мотиви неврахування окремих доказів

Інші письмові матеріали кримінального провадження, надані прокурором для дослідження, на які він посилається як на докази, судом не беруться до уваги, оскільки вони не являються процесуальними джерелами доказів в розумінні ч.2 ст. 84 КПК України. (а.с. 209-212).

До того ж, що стосується витягів з ЄРДР (а.с. 1-3 кр.пр.), то з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 9 вересня 2020 року (справа № 761/28347/15-к), витяг з ЄРДР є електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, що використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру. Витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК, а лише підтверджує свідчення фіксації правоохоронним органом фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення, тому, судом не приймаються в якості належних доказів у справі.

Посилання захисника ОСОБА_10 щодо визнання протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 в якості недопустимого доказу, з огляду на те, що вказана слідча дія проведена не в той час доби, судом не беруться до уваги, оскільки, при його проведенні слідчим були дотримані вимоги ч.1 ст. 240 КПК України, і час його проведення не впливав на перевірку та уточнення відомостей, які мали значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Посилання захисників на визнання недопустимим доказом висновку експерта СМЕ №203, з якого, на їх думку, не вбачається, коли були спричинені тілесні ушкодження потерпілому у виді забою грудної клітини з розривом легені, та відсутність будь-яких відомостей про давність їх спричинення, судом до уваги не беруться, оскільки, згідно висновку СМЕ №203 від 09.02.2023 р. експертом СМЕ ОСОБА_29 хоча і не надана пряма відповідь щодо утворення тяжких тілесних ушкоджень 10.01.2023 р. у потерпілого. Але, експертом зазначено про утворення інших тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого 10.01.2023 р., що у сукупності з відповіддю на запитання №4, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли в короткий проміжок часу одне за другим та пояснень експерта СМЕ ОСОБА_29 під час судового розгляду, де на запитання, в тому числі і захисників, вона дала чітку відповідь про можливість утворення всіх тілесних ушкоджень, в тому числі, і тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого саме 10.01.2023 р., не дає підстави суду сумніватися у належності вказаного доказу, який з достатністю свідчить про всі тілесні ушкодження, заподіяні обвинуваченими 10.01.2023 р.

Крім того, суд не бере до уваги заперечення захисника ОСОБА_11 в частині недостовірності показів потерпілого ОСОБА_9 та неналежності висновку експерта СМЕ №203 в частині утворення у потерпілого тяжких тілесних ушкоджень пізніше, ніж при подіях 10.01.2023 р., оскільки вони повністю спростовуються сукупністю зазначених вище доказів, зокрема, показами потерпілого ОСОБА_9 як під час судового розгляду, так і під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні, де він послідовно зазначав про заподіяння йому ударів обвинуваченими, зокрема, ОСОБА_12 в область грудної клітини, та підтверджуються поясненнями експерта СМЕ ОСОБА_29 під час судового розгляду, яка підтвердила про наявність скарг у потерпілого при проходженні медичного освідування на біль внутрішніх органів, її рекомендаціями щодо звернення до лікарні, де виявилися у ОСОБА_9 внутрішні пошкодження, які не могли бути виявлені первісно без додаткових медичних досліджень. Що нею і було зазначено у висновку СМЕ.

З цих підстав, вказаний висновок СМЕ №203 судом приймається в якості належного доказу, який у сукупності з іншими доказами, зазначеними вище, з достатністю вказує на утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 саме під час події 10.01.2023 р.

Суд не приймає доводи сторони захисту щодо відсутності попередньої змови між обвинуваченими, із наступних підстав.

Таке, у відповідності до ч.2 ст. 28 КК України, кримінальне визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

З показів потерпілого ОСОБА_9 , які він послідовно давав під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту, так і при допиті його під час судового розгляду, вбачається про те, що вимога обвинувачених про передачу їм його майна виходила як від ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_33 . При цьому, не дивлячись на те, що тілесні ушкодження йому почав завдавати ОСОБА_12 , але, коли згодом приєднався ОСОБА_13 , від зазначених осіб такі вимоги здійснювалися разом, із заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченими також разом.

Зазначені покази обвинуваченого знайшли своє відображення і з відеозаписів з мобільних телефонів як потерпілого ОСОБА_9 , так і свідка ОСОБА_27 , наданий її матір`ю ОСОБА_16 , з яких судом встановлено про висунення вимог передачі майна двома особами чоловічої статі, які за кадром підказують потерпілому, що йому казати, зокрема, щодо передачі майна у вигляді коштів та автомобіля о 17-00 год. вечора наступної доби.

Вказані відеозаписи чітко дають підстави стверджувати про спільну участь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 при виконанні об`єктивної сторони ст. 189 ч.4 КК України, спільна домовленість яких могла передувати не словесно, а виходити вже із конкретних дій згідно обставин наявності претензій кожного з обвинувачених до потерпілого, пов`язаної із досягненням спільного корисного матеріального результата.

До того ж, як пояснив під час судового розгляду на запитання головуючого ОСОБА_12 , він ставив на меті не тільки домогтися, щоб потерпілий залишив у спокої його родину, але, і щоб потерпілий відшкодував йому моральну шкоду, що, зважаючи на наявність матеріальних претензій до потерпілого у обвинуваченого ОСОБА_13 щодо наявності заборгованості по оплаті за виконану роботу у потерпілого, вказує на їх спільний злочинний умисел, виходячи із досягнутого ними злочинного результату, вказує на їх спільну домовленість до початку виконання об`єктивної сторони злочину.

Із зазначених підстав, суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_16 в частині відсутності корисливих спонукань у ОСОБА_12 при вчиненні злочину стосовно ОСОБА_9 , який, нібито, сам запропонував передати своє майно обвинуваченим, які, крім того, спростовують сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, зазначені вище.

Мотиви зміни обвинувачення:

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 та ОСОБА_34 обвинувачувалися у тому, що Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022. Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022. Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022. Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-IX від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_12 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , перебуває у військовому званні «солдат».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 17.03.2022 ОСОБА_12 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця - номера обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони, у військовому званні «солдат» НОМЕР_1 , де проходить військову службу по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи стрільцем - номера обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, солдат ОСОБА_12 відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових г.оофесійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_12 всупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах. Так, у період з 24 по 30 грудня 2022 року стрілець - номер обслуги 3 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони солдат ОСОБА_12 перебував у додатковій відпустці за сімейними обставинами, де проводив мав проводити час за адресою: АДРЕСА_5 , та з якої мав повернутися до частини 31 грудня 2022 року.

10 січня 2023 року близько 22 год. 00 хв. солдат ОСОБА_12 разом з раніше знайомим неповнолітнім громадянином України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував неподалік будинку АДРЕСА_5 де у останніх виникла словесна суперечка з раніше знайомим їм громадянином України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , з приводу неповернення боргу. Під час цієї суперечки, у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, з метою власного незаконного збагачення поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, близько 22 год. 10 хв., за попередньою змовою з раніше знайомим неповнолітнім громадянином України ОСОБА_13 , перебуваючи в малолюдному місці біля бетонної опори, розташованої неподалік будинку АДРЕСА_5 , в порушення зазначених вимог Статутів Збройних Сил України, діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, діючи з метою власного незаконного збагачення, завдати фізичний біль громадянину України ОСОБА_9 та, знаходячись на відстані приблизно 1 метра від останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, застосував насилля небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме ОСОБА_12 наніс декілька ударів ногами в область тулубу та голови ОСОБА_9 , що виразилось в пошкодженнях у вигляді: закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини ліворуч з розривом легені, травматичний гемопневмоторакс ліворуч, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №203 від 14.02.2023 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; забійна рана та садно голови, синець та садно правого ліктьового суглоба, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №203 від 14.02.2023 року за своїм характером зідносяться до легких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 впав на землю та неповнолітній громадянин України ОСОБА_13 відкрито викрав мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM» - вартістю 5800 гривень, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , ведійським посвідченням серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код, виданий на ім`я ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинили громадянину ОСОБА_9 збитків на вказану суму та тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто, за ч.4 ст. 187 КК України.

Дії ОСОБА_13 органом досудового розслідування за цим епізодом кваліфіковані як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто, за ч.4 ст. 187 КК України.

Так, основні критерії розмежування розбою та вимагання, поєднані із застосуванням насильства, були визначені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Хоча ця постанова носить виключно рекомендаційний характер, однак вона ґрунтується на усталеній судовій практиці застосування відповідних норм КК, від якої Верховний Суд не знаходить підстав відступати.

Такий правовий висновок викладений у Постанові ККС ВС від 08.10.2019 р. справа № 760/19858/16-к

З урахуванням обставин цього кримінального провадження необхідно брати до уваги п. п. п. 8, 12 указаної постанови Пленуму, де зазначено, що вимагання є закінченим злочином з моменту пред`явлення

вимоги, поєднаної з вказаними погрозами, насильством, пошкодженням

чи знищенням майна незалежно від досягнення поставленої винною

особою мети. При розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, … слід кваліфікувати як вимагання.

З показів потерпілого ОСОБА_9 , які надані під час судового розгляду, які підтверджені слідчим експериментом за його участю, а також записів з мобільних телефонів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_27 встановлено, що після завдання тілесних ушкоджень потерпілому, з метою приховування своєї злочинної діяльності та виникнення хибної уяви у добровільності передачі їм майна потерпілим, за допомогою мобільного телефону, переданого їм власником, обвинувачені виготовили відеозапис, на якому потерпілий під їх диктовку, побоюючись за своє життя та здоров`я після отримання тілесних ушкоджень, заявив про нібито згоду передати обвинуваченим власне майно. Після закінчення запису, реалізуючи злочинний умисел, обвинувачені заволоділи частиною майна у вигляді мобільного телефону потерпілого, об`єктивно очікуючи у той момент отримання іншої частини майна та права на це майно потерпілого у майбутньому.

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються також і сукупністю інших доказів, зокрема: показами обвинувачених, зокрема, ОСОБА_12 повідомив про бажання стягнути з потерпілого «моральну шкоду», а ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_9 визнав перед ним борг та свідка ОСОБА_27 , яка показала про те, що вже після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 заявив про те, що він визнає борг, погодившись про передачу власного майна як в цей вечір, так і наступного дня.

З огляду на об`єктивні обставини, встановлені під час судового розгляду, судом поза розумним сумнівом встановлено, що умисел обвинувачених був направлений на заволодіння майном потерпілого у майбутньому, а не в момент заподіяння тілесних ушкоджень, що виключають склад кримінального правопорушення, передбачений ч.4 ст. 187 КК України, та вказує про наявність підстав кваліфікувати дії обвинувачених за ч. 4 ст. 189 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, мотиви призначення покарання:

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_12 відповідно до ст. 67 КК України, органом досудового розслідування не зазначені.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 згідно ст. 66 КК України, суд враховує вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, а також щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_13 відповідно до ст. 66 КК України, органом досудового розслідування не зазначені.

При призначенні покарання ОСОБА_12 суд також враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, його ступінь участі у скоєнні злочину, особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, який згідно за місцем служби характеризується посередньо. Інкримінований злочин вчинив вперше, під час самовільного залишення місця служби, за що в подальшому був засуджений за вироком Обухівського районного суду Київської області від 30.06.2023 за ч. 5 ст. 407, 75, 76 КК України, що вказує на підвищену суспільну небезпечність такого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим. Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованого злочину, оскільки виправлення його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, із конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого, у власність держави, що, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_13 суд також враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжкого (ч. 4 ст. 189 КК України) та кримінального проступку (ч. 3 ст. 357 КК України), ступінь участі у скоєнні злочину, особу винного, який за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає не в повній сім`ї, з тіткою. До кримінальної відповідальності притягується вперше, будучи на момент скоєння правопорушень неповнолітнім, у скоєному щиро розкаявся, відшкодувавши повністю завдану шкоду потерпілому. Тому, враховуючи позицію потерпілого у судових дебатах, який повідомив про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_13 , суд, з урахуванням наведених декількох обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого та умов виховання та проживання неповнолітнього ОСОБА_13 до скоєння кримінальних правопорушень, вважає за можливим призначити ОСОБА_13 покарання за ч.4 ст. 189 КК України із застосуванням ст.69 КК України нижче нижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст. 189 КК України, без конфіскації майна, але в умовах ізоляції від суспільства, а за вчинення проступку у вигляді штрафу, що, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів необхідно вирішити згідно ст. 100 КПК України. Судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1) ОСОБА_12 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за яке призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком у 7 (сім) років із конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зарахувавши в строк покарання період попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, починаючи з 02 лютого 2023 року (ухвала слідчого судді від 02.02.2023 р., справа №216/341/23). (а.с. 117-120 кр.пр.).

До набрання вироку чинності ОСОБА_12 запобіжний захід не змінювати та вважати продовженим.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 30.06.2023, яким ОСОБА_12 засуджено за ч. 5 ст. 407, 75, 76 КК України до 5-ти років позбавлення волі з випробувальним терміном у 2 роки виконувати самостійно (справа №372/1050/23).

2) ОСОБА_13 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 357 КК України, за які призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 189 КК України, з урахуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком у 4 (чотири) роки, без конфіскації належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Основне покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. не підлягає складанню за сукупністю злочинів із покаранням у виді позбавлення волі строком у 4 (чотири) роки, призначені за цим вироком ОСОБА_13 , і у відповідності до ч. 3 ст. 72 КК України виконуються самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з моменту його затримання, після звернення вироку до виконання. До набрання вироку чинності запобіжний захід ОСОБА_13 не обирати.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи судова товарознавча експертиза № СЕ-19/104-23/1874ТВ від 19.01.2023 року (а.с. кр. пр. 26) у розмірі 755 грн. 12 коп. - підлягають стягненню із засуджених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у рівних частинах на користь держави - по 377 грн. 56 коп. з кожного.

Речові докази: DVD-R диск, на якому знаходяться 4 відеофайли з відеозаписом ( а.с. кр. пр. 49, 50), CD-R диск, на якому знаходяться 2 відеофайли з відеозаписом (а.с. кр. пр.. 79, 80) - зберігати в матеріалах кримінального провадження. Мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 9S 6 GB RAM 128 GB ROM», паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , водійським посвідченням серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код, виданий на ім`я ОСОБА_9 , дві дисконтні картки, - вважати повернутими володільцеві ОСОБА_9 (а.с. 51-52 кр.пр.). Дублікат специфікації до Договору №05623185 від 11.01.2023 р. зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 51,53 кр.пр.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання його копії. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, починаючи із дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_35