Провадження №1-кп/127/997/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001162 від 09.10.2022,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2022 близько 21 год. 30 хв. перебуваючи на перехресті вул. Магістратська та вул. Лесі Українки, в ОСОБА_4 під час словесного конфлікту з малознайомим йому ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, завдав йому одного удару кулаком правої руки в обличчя, а саме в ліву частину нижньої щелепи, від чого потерпілий впав на землю. В подальшому, намагаючись уникнути отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 піднявся на ноги та втік. Після нанесення удару ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку експерта №897/898 від 15.11.2022, своїми умисними діями, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: лівобічного суглобового перелому нижньої шелепи зі зміщенням. Вказане ушкодження не являлося небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувалося загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що у жовтні 2022 року він познайомився з потерпілим у тролейбусі, вийшли разом на зупинці та рухались в одному напрямку, однак в ході прогулянки між ними стався словесний конфлікт, тому що ОСОБА_6 почав виражатися нецензурною лайкою і ображати його сім`ю. В подальшому, він відвів потерпілого в сторону, щоб з`ясувати чому він так розмовляє, однак в ході розмови завдав йому удар кулаком в обличчя від якого він впав на землю, після чого він пішов далі та бачив, як потерпілий піднявся і пішов в іншу сторону. Крім того, повідомив, що йому не було відомо, що від його удару були такі негативні наслідки для потерпілого. Заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування майнової шкоди визнав в повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково на суму сорок тисяч гривень. Також, зазначив, що примирився з потерпілим, у вчиненому щиро розкаюється, про вчинене шкодує, просив суд суворого його не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0001162 від 09.10.2022 (т.1 а.с. 97), постанови про призначення групи прокурорів від 09.10.2023 (т.1 а.с. 98), протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.10.2022 (т.1 а.с. 99),постанови про визнання речовим доказом від 14.10.2022, від 08.11.2022 (т.1 а.с. 100, 108), протоколу огляду предметів від 14.10.2022 (т.1 а.с. 101-103), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту від 19.10.2022 (т.1 а.с. 104), висновку експертизи №897/898 від 14.11.2022 (т.1 а.с. 106, 107), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 110), на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 111, 112).

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України.

При цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, його молодий вік, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки реальне відбуття покарання обвинуваченим не буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

Цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 29753,26 грн. та моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., завданої кримінальним правопорушенням.

Дослідивши заявлений цивільний позов, враховуючи позицію ОСОБА_4 , щодо визнання цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, суд приймає до уваги положення ст. ст. 127, 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана юридичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме із обвинуваченого на користь цивільного позивача підлягає стягненню 29753,26 грн. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди.

Що стосується позовної вимоги про стягнення із ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 70 000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, умисну форму вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілого, які пов`язанні з завданням тілесних ушкоджень, тому вважає, що позовні вимоги підлягають зменшенню, та з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого слід стягнути 50 000 грн. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання, у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 29753,26 грн. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50000 грн. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/23378/22 від 19.10.2022 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0001162, а саме:

- куртка сірого кольору з чорними рукавами, яка передана на зберігання до кімнати речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 ;

- диск з камер відеоспостереження, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1