ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000332),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року частково задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 20.09.2023, в ході проведення обшуку магазину «Алкомаркет», що знаходиться у м.Берестечко, вул.Незалежності, 62, а саме, крім іншого: грошові купюри номіналом 200 (двісті) гривень за наступними серіями та номерами: 1) ЕЧ0280606 2) ВЗ3729547; грошову купюру номіналом 100 (сто) гривень за наступною серією та номером: 1) АК1718115, в задоволенні клопотання про накладення арешту на інші грошові кошти відмовлено, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000332, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.199, ч.1 ст.204, ч.1 ст.358 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що грошові кошти, в накладенні арешту на які відмовив слідчий суддя, відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, а саме від реалізації незаконно виготовленої алкогольної та тютюнової продукції. Просить ухвалу слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на грошові кошти, скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту на майно задовольнити повністю.

В поданій апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти незаконною. Посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 18.09.2023 частково задоволено клопотання детектива про проведення обшуку, відмовлено в частині надання дозволу на виявлення та вилучення грошових коштів, отриманих від реалізації тютюнової та алкогольної продукції. Зазначає, що детективи БЕБ під час проведення обшуку не мали законних підстав для вилучення грошових коштів. Просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 500 гривень скасувати та постановити нову ухвалу, якою вилучені кошти повернути йому.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, власника майна, який свою апеляційну скаргу підтримував, а апеляційну скаргу прокурора заперечував та просив скасувати арешт в частині накладення на грошові кошти в сумі 500 гривень, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримував, при цьому заперечував апеляційну скаргу власника майна та просив скасувати ухвалу слідчого та постановити нову, якою клопотання про накладення арешту на майно задовольнити повністю, пояснення детектива, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що Територіальним управлінням БЕБ у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000332, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.199, ч.1 ст.204, ч.1 ст.358 КК України.

Встановлено і те, що в ході проведення обшуку 20.09.2023 магазину «Алкомаркет», що знаходиться у м.Берестечко, вул.Незалежності, 62, вилучено предмети та речі, серед них грошові кошти в сумі 64 718 гривень, серед яких грошові купюри номіналом 200 (двісті) гривень за наступними серіями та номерами: 1) ЕЧ0280606 2) ВЗ3729547 та грошову купюру номіналом 100 (сто) гривень за наступною серією та номером: 1) АК1718115 (а.п.19-28).

Постановою старшого детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ у Волинській області ОСОБА_8 від 21.09.2023 вказані предмети та речі, в тому числі грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.п.30-38).

Грошові кошти, купюри номіналом 200 (двісті) гривень за наступними серіями та номерами: 1) ЕЧ0280606 2) ВЗ3729547 та грошову купюру номіналом 100 (сто) гривень за наступною серією та номером: 1) АК1718115 були вручені покупцю ОСОБА_9 , який був залучений в якості покупця для проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки підакцизних товарів (а.п.41).

Доводячи підставність поданого клопотання, сторона обвинувачення вказувала про те, що вказані кошти відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню, користуванню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищенаведені докази та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що грошові кошти в сумі 500 гривень, на які накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.199, ч.1 ст.204, ч.1 ст.358 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти, на які накладено арешт, належить ОСОБА_7 , а тому них слід повернути власнику, оскільки відповідно до положень ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, в поданій апеляційній скарзі прокурор просить накласти арешт на всі вказані грошові кошти, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, а саме від реалізації незаконно виготовленої алкогольної та тютюнової продукції.

Однак такі доводи не заслуговують на увагу з таких мотивів.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що стороною кримінального провадження доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, окрім грошових коштів щодо яких відсутня інформація про те, що вони набуті кримінально-протиправним шляхом.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання детектива в частині накладення арешту на грошові кошти, в накладенні арешту на які відмовлено, не відповідає вимогам закону, детективом не було надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на це майно.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, як того просять апелянти немає.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційних скаргах.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: