справа № 323/3697/21
н/п 1-кп/336/349/2023
ВИРОК

іменем України

04 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника цивільного співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000228 від 21.08.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритне Вижницького району Чернівецької області, громадянина України, який обіймає посаду головного державного аудитора Північно-східного офісу Держаудитслужби, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2021 року, близько 09 години 35 хвилин, автомобіль марки Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку від м. Василівка Запорізької області в бік м. Маріуполь Донецької області, на нерегульованому перехресті автодоріг сполученням "Оріхів-Нестерянка" та автодороги "Нова траса" (напрямок Василівка-Маріуполь) Пологівського району Запорізької області, ігноруючи вимоги дорожнього знаку п. 2.1 ПДР (Дати дорогу), та нанесеної горизонтальної дорожньої розмітки п. 1.13 ПДР (позначає місце, де водій (велосипедист) повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі;) та п. 1.20 ПДР (попереджує про наближення до дорожньої розмітки п. 1.13 цих Правил), не надав перевагу в русі автомобілю М-2140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , що рухався на той момент по головній дорозі, що позначена дорожніми знаками п.2.3 ПДР (Головна дорога), зі сторони с. Нестерянка в бік м. Оріхів, в наслідок чого відбулось зіткнення передньої частини автомобіля М-2140, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та бокової правої частини автомобіля Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 16.11 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями («На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»), яке згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № СЕ-19/108-21/13207- ІТ від 25.11.2021 знаходяться в причинному зв`язку із настанням ДТП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля М-2140 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудної клітки та іммобілізація правої верхньої кінцівки, закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням уламків, саден правої бічної поверхні грудної клітини та синець передньої поверхні правої гомілки, які згідно з висновком судової медичної експертизи № 31 від 18.09.2021, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля М-2140 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням фрагментів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 71 від 16.09.2021, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав в повному обсязі, підтвердив обставини правопорушення, щиро покаявся. Додав, що відразу викликав швидку допомогу, допомагав потерпілим матеріально. Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 , визнає в повному обсязі.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися. Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Потерпіла ОСОБА_8 повідомлялася про розгляд справи в порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». У зв`язку із викладеним, керуючись ст. 325 КПК України, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілих.

Крім пояснень обвинуваченого його вина останнього у пред`явленому обвинуваченні підтверджується висновками експертиз:

- судової інженерно-транспортної з дослідження обставин та механізму ДТП № СЕ-19/108-21/13207-ІТ від 25.11.2021, за якою дії обвинуваченого не відповідали вимогами п. 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, що технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку із настанням ДТП; дії водія ОСОБА_7 з технічної точки зору не перебувають в причинному зв`язку із настанням ДТП;

-судово-медичних № 31 та № 71, якими кваліфіковано ушкодження у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням вищезгаданих документів, а також документів, що підтверджують понесення витрат на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, певних процесуальних документів щодо речових доказів та відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

За наведеного суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження знайшла своє підтвердження, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та готовність відшкодувати моральну шкоду (про що буде докладніше зазначено нижче по тексту вироку в частині вирішення цивільного позову).

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Керуючись наведеним при призначенні покарання, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, який віднесений законом до кримінальних проступків, позитивну характеристику обвинуваченого, який раніше не був судимим, має родину, постійне місце мешкання, відсутність даних про перебування ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить до висновку про призначення мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

За положеннями ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті (тобто, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного), суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про можливість не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з такого.

ОСОБА_4 обіймає посаду головного державного аудитора Північно-східного офісу Держаудитслужби. За поясненнями обвинуваченого його робота пов`язана з відрядженнями. Для відряджень він використовує, у тому числі, особистий транспорт (автомобіль, яким він керував на час вчинення кримінального правопорушення, належить його сину). Як випливає з постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 р. № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби», функції Північно-східного офісу Держаудитслужби поширюється на територію чотирьох областей України: Луганської, Харківської, Полтавської, Сумської.

Крім того, ОСОБА_4 проживає у м. Харків, який відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), розташований на території можливих бойових дій.

Непозбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами полегшить йому виконання службових завдань, убезпечить його та його родину у разі виникнення загроз, пов`язаних із військовою агресією рф.

Отже, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, приведені вище обставини, які свідчать на користь непозбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, похилий вік обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість не призначити обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Визначене судом покарання ґрунтується на принципах справедливості та індивідуалізації покарання.

ОСОБА_10 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_9 заявила цивільний позов. В обґрунтування позову зазначає, що внаслідок ДТП, яка сталася 21.08.2021, її син отримав тяжкі травми, йому завдано болю, він переніс операції 21.08.2021 та 05.07.2022. Витрати на лікування та проїзд до медичних закладів оцінює в розмірі 20 000 гривень, заподіяну моральну шкоду - 10 000 грн.

Обвинувачений заперечив проти цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, зазначивши, що він здійснив відшкодування на заявлену позивачем суму.

Цивільний позов в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди визнав в повному обсязі, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування розміру заподіяної шкоди цивільним позивачем надано ряд документів, які датовані 2021 роком (а.с. 41-45). Загальна сума витрат, яка підтверджується наданими доказами, становить 13 970,80 гривень. Будь-яких доказів, які б підтверджували понесення витрат на операцію 05.07.2022, позивач не надав.

З наданих ОСОБА_4 доказів вбачається, що він здійснив відшкодування цивільному позивачу на суму 18 112,40 грн. (а.с. 86-88), що перевищує заявлений позивачем розмір витрат.

За наведеного позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 9267,48 грн. відповідно до припису ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід не обирався.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах малолітнього ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 10 000 (десять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 9267,48 грн. (дев`ять тисяч двісті шістдесят сім гривень 48 коп.).

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 28.06.2021 у справі № 323/2204/21 на автомобіль марки М-2140, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 28.06.2021 у справі № 323/2204/21, на автомобіль марки Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , належить ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1