Провадження № 1-кп/643/309/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0003582 від 13.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003582 від 13.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 25 січня 2024 року прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , у якому вона посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, максимальна санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Крім того, як про це зазначає прокурор, ОСОБА_5 вчинив вказане кримінальне правопорушення після того, як був звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік. Зазначила, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого та свідків, зокрема безпосередньо примусити останніх змінити показання на його користь, що унеможливіть притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Також зауважувала, що обвинуваченому вручені додатки із копіями матеріалів досудового розслідування, що свідчить про те, що йому відомо анкетні дані потерпілого та свідків, їх фактичне місце проживання. Крім зазначеного, посилалася, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює, не має законних джерел отримання заробітку, вчинив злочин під час випробувального строку. Посилалася, що на даний час ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та повністю виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, зазначила, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не виключить зазначені вище ризики. За вказаних обставин просила продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні 25 січня 2024 року заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно строків тримання під вартою, на підстави, якими він обґрунтовує обрану позицію, не посилався.

Захисник ОСОБА_6 , залучений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2024 року для проведення окремої процесуальної дії за рахунок держави обвинуваченому ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні заперечував проти продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування обраної позиції посилався на недоведеність прокурором ризиків, зазначених в клопотанні. Просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання. У подальшому запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 був продовжений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 04 лютого 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Положеннями ст. 178 КПК України визначені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у клопотанні про продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні суд установив наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про його суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, беручи до уваги суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, що обвинувачений не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу, вчинив кримінальне правопорушення під час випробувального строку, не одружений, суд, доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 є неможливим.

Водночас, у суду відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, відтак, судом не встановлено обставин, які суттєво зменшують ризики у даному кримінальному провадженні. Відтак, ураховуючи тяжкість злочину проти авторитету органів державної влади, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд доходить висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Ураховуючи наведене вище, суд бере до уваги характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину, санкцію ч. 2 ст. 345 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, обставини того, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час випробувального строку. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме - тримання під вартою та домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного працевлаштування і, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, як і відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на наведене вище, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , доведені прокурором та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

З огляду на наведене вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 197, 199 КПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 24 березня 2024 року включно.

Установити строк дії ухвали до 24 березня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала в частині продовження строку тримання підвартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1