Справа № 442/721/23
Провадження № 1-кс/442/5/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 27.12.2023 звернувся до слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в рамках кримінального провадження за № 0000080 від 01.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га, що на праві власності належить ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області за період часу з 2008 по 2011 роки внесено недостовірні відомості у виписку з рішення Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 120 від 25.03.2008, яка спричинила наслідки правового характеру та стала підставою для передачі у власність громадянці ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,3501 га для ведення особистого сільського господарства в с. Брониця Дрогобицького району Львівської області, що на 0,1501 більше ніж зазначено у вказаному рішенні. Слідчий зазначає, що допитаний як свідок ОСОБА_6 повідомив, що з березня 2009 року він працював на посаді землевпорядника Броницької сільської ради. До його повноважень входило формування довідок про землекористування, формування проектів рішень земельної комісії, заповнення актів узгодження меж земельних ділянок. Після розгляду сесією сільської ради проекту приймалось рішення, яке готував секретар сесії та надавав його на підпис сільському голові, який підписував його та ставив печатку сільської ради. В подальшому, особа щодо якої приймалось рішення приходила до секретаря сільської ради та отримувала рішення. До рішень сесії він доступу не мав та сесійних документів не заповнював. Такими документами займався секретар сільської ради та сільський голова. Допитана як свідок ОСОБА_7 повідомила, що вона працювала на посаді секретаря Броницької сільської ради з травня 2006 року по квітень 2018 року. При звернення громадян до сільської ради про надання їм у власність земельних ділянок, сільською радою приймались відповідні рішення про надання у власність або користування земельних ділянок. Після того, коли громадяни виготовляли технічну документацію на отримання земельної ділянки, то у примірник рішення, яке долучалось до технічної документації вносився фактичний розмір площі земельної ділянки, визначеної фактично після її обміру. Ця фактична площа могла не співпадати із площею, яка зазначена в самому рішенні Броницької сільської ради про надання у власність чи користування земельної ділянки. В рішення Броницької сільської ради № 120 від 25.03.2008, яке стало підставою для отримання громадянкою ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,3501 га, запис про розмір площі, а саме число 0,3501 написано не нею. Допитаний як свідок ОСОБА_8 повідомив, що він перебував на посаді начальника Дрогобицького комплексного відділу ДП „Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою з 2004 по 2014 рік. У 2010 році до ДКВ ДП „Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою звернулась ОСОБА_5 із замовленням на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0093, що розташована у с. Брониця. Вказана ділянка передавалась у власність ОСОБА_5 на підставі рішення Броницької сільської ради № 120 від 25.03.2008. Відповідно до вказаного рішення площа земельної ділянки, що надавалась ОСОБА_5 , становить 0,2 га. Площа земельної ділянки у витязі з вказаного рішення Броницької сільської ради, який був наданий ОСОБА_5 , була записана олівцем. Після проведення фактичного обміру земельної ділянки встановлено, що її площа становить 0,3501 га і відрізняється від площі, яка зазначена у витязі. Він витер площу, яка була зазначена олівцем у витязі із вказаного рішення Броницької сільської ради, та написав площу 0,3501 га, яка встановлена після фактичного обміру. Розроблену технічну документацію, у якій містився витяг з виправленою площею, він передав до Управління Держкомзему у Дрогобицькому районі для погодження та присвоєння кадастрового номеру, а після погодження та отримання кадастрового номеру передав вказану технічну документацію до Львівської регіональної філії ДП „Центр земельного державного кадастру для виготовлення державного акту на право власності на землю. В подальшому ОСОБА_5 на підставі поданих документів отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3501 га з кадастровим номером :01:002:0093, що розташована у с. Брониця Дрогобицького району Львівської області. Відповідно до рішення Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 120 від 25.03.2008 ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку, розташовану у с. Брониця, площею 0,20 га. Відповідно до витягу з рішення Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 120 від 25.03.2008 ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку, розташовану у с. Брониця, площею 0,3501 га. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 231747 від 15.11.2011 ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га. 26.12.2023 слідчим визнано речовим доказом у кримінальному провадженні земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га. Отже, зазначає, що у досудового слідства є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3501 га, хоча фактично рішенням Броницької сільської ради їй надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2 га.

Наголошує, що зазначена земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га, що на праві власності належить ОСОБА_5 , сама по собі містить відомості, що можуть бути доказом у кримінальному провадженні. У ході проведення досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у випадку не накладення арешту на вказану земельну ділянку є ризики того, що її може бути відчужено, з метою ухилення від її повернення у розпорядження та власність громади, що може перешкодити проведенню швидкого, повного, всебічного досудового розслідування у кримінальному провадженні та відшкодуванню збитків, завданих кримінальним правопорушенням, шляхом зверненням із позовом у кримінальному провадженні.

Слідчий та власник майна в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого, прокурора, власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000080 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 231747 від 15.11.2011 ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га.

Постановою від 26.12.2023 вищевказану земельну ділянку визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з цим, відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Оскільки з часу прийняття рішення Броницькою сільською радою від 25.03.2008 № 120 минуло більше 15 років, тобто минув строк давності притягення особи до кримінальної відповідальності, підозру в межах кримінального провадження № 0000080 нікому не пред`явлено та відсутні дані, що якісь особи ухилялися від досудового розслідування, то накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га, що на праві власності належить ОСОБА_5 , не буду розумним та співрозмірним заходом, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0093 площею 0,3501 га, що на праві власності належить ОСОБА_5 , відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів із дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1