Справа № 352/1178/23
Провадження № 11-кп/4808/62/24
Категорія ст. 436-2 ч. 3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000093 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Тисменицького районного суду від 16.10.2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка селища Єге-

Хайя, Якутія, рф, жителька

АДРЕСА_1 , раніше несудима, громадянка України

засуджена:

- за ст. 436-2 ч. 2 КК України до позбавлення волі на два роки без конфіскації майна;

- за ст. 436-2 ч. 3 КК України, із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України до позбавлення волі на три роки без конфіскації майна. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим їй призначено остаточно - три роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк покарання їй рахуватиметься з часу її затримання для виконання вироку.

Злочини вчинено при таких обставинах.

У лютому 2011 року ОСОБА_7 створила у соціальній мережі «Однокласники» обліковий запис, прив`язаний до номеру телефону « НОМЕР_1 », з ідентифікатором користувача « ОСОБА_9 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який у подальшому особисто використовувала для спілкування з іншими користувачами соціальної мережі «Однокласники», залишивши персональний акаунт відкритим для публічного огляду та поширення інформації невизначеному колу осіб.

У червні 2022 року вона, будучи прихильницею встановлення контролю рф над Україною, вирішила умисно поширювати у мережі «Однокласники» матеріали, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію, розпочату у 2014 році.

24 червня 2022 року на своїй особистій сторінці « ОСОБА_9 » поширила фотопублікацію користувача « ОСОБА_10 » з наступним текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_10». У вказаній публікації, поширеній ОСОБА_7 , звеличуються загиблі особи».

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_4 вона, продовжуючи свою протиправну діяльність, умисно повторно поширила на власній сторінці « ОСОБА_9 » соціальної мережі «Однокласники» публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з відеозаписом та дописом (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_6 ), яка опублікована користувачем « ОСОБА_13 » та розміщена на сторінці « ОСОБА_9 » соціальної мережі «Однокласники», в якій міститься інформація, що так звана «Спеціальна військова операція» зі звільнення окупованих неонацистами територій буде обов`язково виконана («ІНФОРМАЦІЯ_11»), бо Україна веде бойові дії проти мирного населення, що є прямим військовим злочином, а ОСОБА_14 є співучасником невинних жертв, оскільки поставляє все більше і більше озброєння для ЗСУ (ІНФОРМАЦІЯ_12», а також іменує збройну агресію рф спеціальною військовою операцією, отже заперечує збройну агресію рф проти України.

9 листопада 2022 року вона, продовжуючи свою протиправну діяльність, умисно та повторно поширила шляхом розміщення на власній сторінці « ОСОБА_9 » соціальної мережі «Однокласники» публікацію, яка опублікована ІНФОРМАЦІЯ_7 користувачем « ОСОБА_10 », за посиланням ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) із текстом «« ІНФОРМАЦІЯ_13»». Таким чином, вона виправдовує збройну агресію рф проти України шляхом представлення її як священної війни, спрямованої на духовне самовдосконалення, очищення рф, виправдовування тимчасової окупації частини території України через твердження про територіальну належність усієї України до рф.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 оспорює суворість покарання. Його підзахисна ОСОБА_7 вчинила злочини під впливом ворожої пропаганди, добросовісно помилялась у своїх поглядах і сприйнятті обставин 2022 року. Але згодом вона зрозуміла свою помилку, переглянула своє відношення до збройної агресії рф проти України. Суд неповно оцінив ступінь тяжкості вчиненого, внаслідок дій ОСОБА_7 шкідливих наслідків не наступило. Крім того, вона повністю визнала вину, щиро розкаялась, надала слідству та суду правдиві показання, виконувала процесуальні обов`язки, активно сприяла розкриттю злочину. Вона характеризується позитивно, є пенсіонером, одинокою особою похилого віку, має поганий стан здоров`я та ряд хронічних захворювань. Суд безпідставно не зарахував їй попереднього ув`язнення з 23 по 27 березня 2023 року. Просить вирок суду змінити, звільнити ОСОБА_7 на підставі ст. 75 ч. 3 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник підтримали подану захисником апеляційну скаргу, просять задовольнити її вимоги в повному обсязі, вирок змінити, пом`якшити обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75 ККУ;

- прокурор вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, вона є необгрунтованою, вирок суду є законний й вмотивований, просить залишити його без змін.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши доводи учасників судового розгляду та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене обвинуваченому покарання - законним й справедливим. Оскаржений вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_7 вказаним вимогам закону відповідає, немає правових підстав для його скасування чи зміни.

Фактичні обставини, доведеність вини і кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ст.ст. 436-2 ч. 2, ч. 3 КК України в апеляції не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Відповідно до ст. 408 КПК України апеляційний суд може змінити вирок суду, якщо призначене винній особі покарання є несправедливим внаслідок суворості.

Всі апеляційні доводи захисника про суворість покарання ОСОБА_7 не дають правових підстав для їх задоволення і пом`якшення їй покарання.

Згідно ст.ст. 50, 65 ККУ покарання винній особі призначається залежно від ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про її особу, пом`якшуючих і обтяжуючих обставин.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є законним й справедливим, оскільки вчинені нею злочини в умовах воєнного стану мають підвищену суспільну небезпеку. Тому таке покарання у вигляді реального позбавлення волі є необхідним для забезпечення її виправлення та запобігання вчиненню таких злочинів нею та іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема, вчинення нею нетяжкого і тяжкого злочинів, особу винної та обставини, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, якою суд обґрунтовано визнав вчинення нею злочинів в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею тяжкого злочину є визнання вини, її щире каяття, сприяння досудовому і судовому слідству, та позитивні дані про її особу: за місцем проживання характеризується позитивно, є одинокою особою похилого віку, хворіє стенокардією, дифузним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою, яка супроводжується гіпертензивними кризами.

Саме ці обставини покладені судом в основу застосування до її покарання ст. 69 ККУ, тому їй призначено позбавлення волі на строк нижчий від найнижчої межі, передбаченої у законі.

Посилання захисника на наявність обставин, які дають можливість пом`якшити покарання обвинуваченій, колегія суддів вважає, що всі ці обставини вже були враховані судом у вироку при призначенні покарання, інших обґрунтованих обставин для застосування ст. 75 КК України не встановлено.

Неналежний стан здоров`я ОСОБА_7 та ряд хронічних та вікових захворювань, не може бути підставами на цей момент для зміни призначеного їй покарання. Вказані обставини на стадії виконання вироку можуть бути підставами для застосування щодо неї ст. 81, 82, 84 ККУ. За станом її здоров`я зобов`язані слідкувати відповідальні особи при виконанні вироку.

Посилання захисника на те, що суд безпідставно не врахував та не застосував ст. 72 ч. 5 КК України у частині зарахування попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в період з 23 по 27 березня 2023 року, слід відхилити. У матеріалах справи нема достатніх підтверджень тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, як про це зазначає захисник, тому це питання має бути вирішено в процесі виконання вироку судом першої інстанції.

За таких даних й обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не знаходить, тому вирок суду залишає без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Тисменицького районного суду від 16.10.2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4