Провадження № 1-кс/686/1023/24
26 січня 2024 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що командир НОМЕР_2 інженерної бригади командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 з розташуванням у АДРЕСА_1 ), полковник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись своїм службовим становищем, дав незаконну вказівку своїм підлеглим військовослужбовцям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , здійснювати будівельні роботи приватного будинку, який на праві власності належить батькові його дружини ОСОБА_12 , і який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, дав вказівку своїм підлеглим підготувати всі необхідні документи, щоб вищевказані військовослужбовці, які задіяні на будівництво будинку його тестя отримували щомісячно грошову винагороду в сумі 30 000 грн., як такі, що перебувають на військовій службі та виконують завдання в рамках бойового розпорядження (бойовий наказ), про що їм було достовірно відомо.
Так, починаючи з квітня 2023 по грудень 2023 року, вищевказані військовослужбовці за наказом ОСОБА_6 , за умови отримання ними грошової винагороди, працювали на території господарства, по АДРЕСА_2 , де проводили ремонтні роботи будинку та подвір`я, в результаті чого кожен отримував щомісячно 30 000 грн.
Внаслідок таких протиправних дій з боку командира НОМЕР_2 ІБр Сил підтримки ЗСУ полковника ОСОБА_6 , було привласнено та розтрачено близько 1,2 млн. грн. державних коштів.
Окрім цього, в ході проведення розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено епізод зловживання посадовими особами 48 інженерної бригади командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 , із розташування в АДРЕСА_1 ) службовими повноваженнями під час освоєння коштів субвенції у розмірі 6,3 млн. грн., наданої Кам`янець-Подільською Міською Радою за клопотанням командування 48 інженерної бригади командування Сил підтримки ЗС України на ремонти об`єктів військових містечок № НОМЕР_3 та № 41.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що за попередньою змовою між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , а також за їх вказівками було здійснено закупівлю будівельних матеріалів для потреб частини за значно вищими за ринкові цінами. При цьому, частина будівельних матеріалів зазначених як придбані та відображені в прибуткових документах на склади частини не надходили. Збитки нанесені державі попередньо складають 1 млн. грн.
24.01.2024, за результатами реалізації кримінального провадження проведено ряд санкціонованих обшуків. Зокрема в період часу з 10:14 по 12:12 год., в ході проведення обшуку приміщення складу КЕС, розташованого на території 48 інженерної бригади командування Сил підтримки ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено шість папок-швидкозшивачів, у яких в загальній кількості 320 карток обліку військового майна за 2023 рік, а також зошит із чорновими записами.
За твердженням прокурора, вилучені документи в подальшому необхідно оглянути. За результатами огляду вони можуть мати важливе значення для кримінального провадження, так як саме в них міститься інформація, яка підлягає дослідженню експертами для встановлення наявності чи відсутності збитків, тим самим встановлення чи є склад кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні з боку посадових осіб в/ч НОМЕР_1 .
24.01.2024 вказані вище шість папок-швидкозшивачів, у яких в загальній кількості 320 карток обліку військового майна за 2023 рік, та зошит із чорновими записами у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання.
Представник в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання і ствердив про відсутність підстав вилучати оригінали документів та можливість вилучення їх копій зазначених документів.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню частково з таких підстав.
На підставі ч.4 ст.172 КПК України під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.
У зв`язку із цим, слідчий ОСОБА_14 24.01.2024 провів обшук у приміщення складу КЕС, що на території 48 інженерної бригади командування Сил підтримки ЗСУ, військової частини НОМЕР_1 , із розташуванням у АДРЕСА_1 ,де вилучив указані речі.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Вилучене майно відповідає тому, дозвіл на вилучення якого наданий в ухвалі слідчого судді.
А тому не можуть бути взяті до уваги аргументи представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 про те, що у слідчого не було підстав для вилучення оригіналів документів.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що указане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як, доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вилучені документи будуть предметом дослідження для доказування вчинення кримінального правопорушення, у тому числі під час проведення аудиту та проведення відповідної судової експертизи.
А тому вилучені документи слід зберегти у розпорядженні сторони обвинувачення.
Отже, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту щодо частини вилученого майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Ненакладення арешту на вилучене майно із забороною права на відчуження, розпорядження майном або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.
Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя