ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_8 ,

встановила:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0001201 від 09 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у тому, що на початку листопада 2022 року у нього виник протиправний умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел 11 листопада 2022 року ОСОБА_8 перебуваючи у невстановленому місці, за допомогою мобільного телефону, із використання номеру НОМЕР_1 , знаючи, що не займається діяльністю, пов`язаною з доставкою, купівлею та продажем автомобілів, назвавшись ОСОБА_9 , зателефонував ОСОБА_10 на номер телефону НОМЕР_2 , попередньо знаючи, що останній є військовослужбовцем та мав намір на придбання автомобіля із вторинного ринку, та запропонував допомогу у доставці та купівлі-продажу автомобіля. 13 листопада 2022 року, продовжуючи свої злочинні дії знову здійснив дзвінок тому ж абоненту, проте з іншого номеру НОМЕР_3 та знову запропонував свою допомогу, після чого, за допомогою месенджеру Viber надав посилання із польського сайту про продаж автомобілю марки "Mitsubishi L200" зеленого кольору. У зв`язку із винекненими домовленостями між ОСОБА_8 , який представився ОСОБА_9 та ОСОБА_10 останнім на банківську картку АТ Ощадбанк № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинний намір ОСОБА_8 , здійснено неодноразово грошовий переказ, загальна сума якого склала 38 тисяч 230 гривень

Своїми діями водій ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Під час судового засідання ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року, продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 09 листопада 2023 року, включно.

Суд мотивував свої висновки тим, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати. Також, суд прийшов до переконання, що у судовому засіданні не доведений ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, судом враховано, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 повторно, в період іспитового строку.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді він отримав 18 вересня 2023 року, а до цього часу не розумів мотивів суду та не мав можливості підготувати апеляційну скаргу. Тому, на переконання захисника, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування зазначає, що ухвалу суду першої інстанції не відповідає нормам КПК України та істотно їх порушує, а також не відповідає нормам Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Так, суд першої інстанції при постановлені ухвали належним чином не врахував його репутацію, те, що він позитивно характеризується та має міцні соціальні зв`язки за місцем постійного проживання у м.Новомосковськ. Судом не взято до уваги наявність у обвинуваченого родини.

Крім того, захисник зазначає, що при продовженні строку тримання під вартою, як і при обранні даного запобіжного заходу суддю не було встановлено обгрунтованість обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого діяння.

Вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст.183 КПК України не визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2019 (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зробила правовий висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Натомість у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд клопотання відбувся 13 вересня 2023 року, а повний текст оскаржуваної ухвали було проголошено 15 вересня 2023 року та отриманий 18 вересня 2023 року, в понеділок. А 19 вересня 2023 року було подано апеляційну скаргу.

Враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведені правові позиції, як Об`єднаної палата ККС ВС, так і Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК є нетяжким злочином, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до 3 років, а також наявність, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З такими висновками місцевого суду, погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо застосування до нього інших, альтернативних запобіжних заходів, слід визнати безпідставними.

Враховуючи положення статті 28 КПК, а також те, що судовий розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення ОСОБА_8 триває, по справі ще не досліджено усіх доказів, тому суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 09 листопада 2023 року. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки на даному етапі кримінального провадження.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , як пропущеного з поважних підстав.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_8 , до 09 листопада 2023 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4