УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2024 року

м. Київ

справа № 351/963/23

провадження № 51-7276 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця Коломийського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 960 грн та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Відповідно до вироку суду, 02 квітня 2023 року близько 20:30 год. потерпілий ОСОБА_4 прямуючи вул. Центральною у с. Новоселиця Коломийського району Івано-Франківської області, зустрівся із своїм односельчанином ОСОБА_5 , з яким перебував у неприязних відносинах протягом тривалого часу.

При зустрічі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали з`ясовувати відносини, в ході яких між ними виник словесний конфлікт, під час якого обвинувачений ОСОБА_5 , маючи на меті завдати шкоду здоров`ю потерпілому, умисно завдав останньому чотири удари правою рукою в ділянку обличчя та один удар в ділянку голови, внаслідок чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 11 жовтня 2023 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року - без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга потерпілого ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування зазначених судових рішень у частині вирішення цивільного позову та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам в частині вирішення цивільного позову, потерпілий вказує на неповноту та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги посилається на приписи ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та зазначає, що:

? місцевий суд безпідставно не врахував довідку лікаря-стоматолога про необхідність проведення ряду лікарських втручань та оцінку лікарських послуг і поставив під сумнів план лікування;

? апеляційний суд не врахував, що на час апеляційного розгляду цього кримінального провадження потерпілому довелося видалити ще один зуб, у зв`язку з чим погіршилися перспективи лікування виходячи з його вартості та тривалості. Таким чином, фактично стверджує, що переніс додаткові моральні страждання.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та правильності кваліфікації його дій в касаційному порядку не оспорюються.

З поданої касаційної скарги вбачається, що потерпілий, посилаючись на неправильне, на його думку, вирішення судами попередніх інстанцій цивільного позову, в частині стягнення суми матеріальної та моральної шкоди, фактично зазначає про свою незгоду з наданою судом, у цій частині, оцінкою доказам.

Доводи касаційної скарги потерпілого, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам апеляційної скарги його представника, яким апеляційний суд під час апеляційного розгляду дав належну оцінку.

Водночас, оцінюючи доводи касаційної скарги потерпілого щодо неправильного вирішення судами цивільного позову, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, згідно приписів ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень, потерпілий ОСОБА_4 надав суду першої інстанції фіскальний чек медичного закладу на суму 960 грн, відповідно до якого останньому були надані стоматологічні послуги щодо видалення зуба.

Водночас судами встановлено, що відповідно до наданого потерпілим плану лікування від 29 травня 2023 року, складеного лікарем ОСОБА_8 , загальна вартість лікування, якого потребує потерпілий ОСОБА_4 становить 48960 грн.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що зі змісту плану лікування неможливо зробити висновок про те, що запропонований обсяг надання стоматологічних послуг потерпілому пов`язаний із тілесними ушкодженнями, які він отримав внаслідок правопорушення.

Так, судами встановлено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 13 квітня 2023 року у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців лівого ока, правого ока, саден потиличної ділянки голови та травматичної екстракції 2-го зуба на верхній щелепі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку з цим, апеляційний суд, погоджуючись із рішенням місцевого суду в цій частині, дійшов висновку, що стоматологічні послуги, яких потребує потерпілий ОСОБА_4 повинні бути пов`язані саме із необхідністю відновлення здоров`я стосовно травматичної екстракції 2-го зуба на верхній щелепі справа.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що за вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення вимог потерпілого щодо збільшення розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у відшкодування матеріальної шкоди.

При цьому, цей суд також зазначив, що потерпілий не позбавлений права звернутися з відповідним позовом про відшкодування матеріальної шкоди після отримання ним у подальшому відповідних стоматологічних послуг та понесення ним відповідних витрат на відновлення здоров`я внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Разом з цим, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, указана норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Як убачається з судових рішень, потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Разом з тим, з судових рішень також убачається, що суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, врахував те, що від злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 зазнав певних незручностей, погіршення фінансового становища та здоров`я, моральних переживань, фізичного болю, порушено нормальний спосіб життя, оскільки останній погано спить ночами та відчуває незручності під час споживання їжі завдання тілесних ушкоджень потерпілій призвели до нервових та внутрішніх переживань останньої.

Однак, виходячи із принципів розумності та справедливості суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена потерпілим ОСОБА_4 сума моральної шкоди є завищеною і обґрунтовано зменшив її до 10 000 грн.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в цій частині, зазначив, що місцевий суд, з урахуванням вимог КПК України, ЦК України та практики Верховного Суду, визначив розмір грошового стягнення моральної шкоди потерпілому в розумних межах, що є достатнім та об`єктивним, для компенсації фізичних, моральних страждань та незручностей потерпілого, відповідає глибині його душевних страждань та характеру понесених ним втрат.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що розмір моральної шкоди вказаними судами було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого і конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав немає.

Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи апеляційної скарги представника потерпілого та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу представника потерпілого залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Ухвала апеляційного суду належним чином мотивована, вона відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК України.

В той же час, касаційна скарга потерпілого не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального законута неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення ст. 412 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміні судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги потерпілого, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3