ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_3 вирішив придбати підроблений офіційний документ - посвідчення водія. Реалізовуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_3 , скориставшись всесвітньою мережею «Інтернет» знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень. Після чого, телефоном зв`язався із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження. Вказана особа повідомила, що для виготовлення підробленого посвідчення водія необхідно надати персональні дані та особисту фотокартку, які у подальшому будуть використані для підробки посвідчення. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, надіслав за допомогою додатку «Вайбер» на невстановлений абонентський номер невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, особисті персональні дані, фотокартку, з метою внесення його даних до підробленого посвідчення водія. Після цього невстановлена особа внесла завідомо неправдиві відомості до завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.02.2019 на ім`я ОСОБА_3 . У подальшому, на початку лютого 2019 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, на території речового ринку, що розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 25/1, невстановлена досудовим розслідуванням особа, передала підроблене посвідчення ОСОБА_3 . За дані послуги ОСОБА_3 здійснив оплату грошових коштів у розмірі 300 доларів США. Після чого, ОСОБА_3 зберігав при собі дане посвідчення з метою подальшого використання.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі - Положення), посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Пунктом 16 Положення передбачено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм, та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. Пунктом 21 Положення передбачено, що посвідчення водія видається після складання особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених пунктом 18 Положення. Пунктом 23 Положення встановлено, що посвідчення видається особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано додатковий захист, та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви, щодо обміну посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою.

Крім того, ОСОБА_3 мав умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій 27.03.2020 близько 08:01 ОСОБА_3 по вул. Плотинній у м. Бар Вінницької області керував автомобілем марки «Mersedes-Benz 208», державний номерний знак НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", окільки він порушив п. 2.3 Правил дорожнього руху. Під час перевірки працівниками СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області документів ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, пред`явив для перевірки працівнику поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 07.02.2019 на його ім`я, таким чином використавши підроблений документ.

Відповідно до висновку експертизи технічного дослідження документів № 108 від 31.03.2020 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного документа. У бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_3 , зображення (захисні сітки, бланкові тексти, мікротести) нанесено за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формувань зображень, вихідні дані підприємства виробника нанесено термодруком, основний друкований текст у посвідченні водія нанесено термотрансферним способом, а зображення особи нанесено за допомогою термосублімаційного друку.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

01.03.2023 під час досудового розслідування між прокурором Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000107, та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 на підставі ст. 468-470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

За умовами угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у пособництві у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документа, погодився із кваліфікацією його дій за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Сторонами узгоджені істотні обставини у кримінальному провадженні, а саме: наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які б обтяжували покарання; узгоджена сторонами угоди міра покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотання про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода укладена сторонами добровільно, при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання у виді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду, підтвердив, що угода укладена добровільно, її умови відповідають вимогам закону та інтересам його підзахисного.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто у судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь.

Вирішуючи питання затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, тому, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Під час судового засідання суд переконався, що ОСОБА_3 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_3 наслідки угоди, характер обвинувачення та міру покарання, що передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 України, яка погоджена сторонами угоди у виді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб. ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнього наявні, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним Кримінальним кодексом України.

Разом з тим, суд вважає, що від покарання обвинуваченого слід звільнити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Тобто, вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Тобто, вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

З фактичних обставин вчинення кримінальних проступків, що викладені в обвинувальному акті, та в угоді про визнання винуватості вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ОСОБА_3 вчинив у січні 2019 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, - 27.03.2020, тобто з моменту їх вчинення минуло більше трьох років. Ураховуючи те, що ОСОБА_3 не ухилявся від слідства і суду, перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, то станом на час ухвалення вироку закінчилися строки давності.

З огляду на викладене, ураховуючи положення кримінального процесуального закону щодо порядку проведення підготовчого судового засідання, порядку розгляду угоди, суд вважає, що укладену між сторонами угоду про визнання винуватості слід затвердити, призначити узгоджену міру покарання, оскільки обвинувачений виявив свою процесуальну волю на визнання вини та укладення угоди, однак у зв`язку із закінченням строків давності від призначеного покарання слід звільнити, що не буде порушувати прав обвинуваченого та не суперечитиме умовам угоди.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Вартість проведення судової експертизи технічного дослідження документів становила 2512,16 грн (висновок експерта № 108 від 31.03.2020), вказані витрати документально підтверджені, тому їх слід стягнути з обвинуваченого.

На виконання положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту, що був накладений у ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 09.04.2020 № 125/438/22 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було вилучено, поміщено до спецпакета НПУ ГСУ № INZ 0107.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01.03.2023 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 27.03.2020.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було вилучено, поміщено до спецпакета НПУ ГСУ № INZ 0107, долучене до матеріалів кримінального провадження, - знищити.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 09.04.2020 № 125/438/20 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було вилучено, поміщено до спецпакета НПУ ГСУ № INZ 0107.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2512,16 грн (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень шістнадцять копійок).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя