Справа №583/2202/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/116/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2021, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Актюбінськ Казахстан, громадянина України, неодруженого, із середньою технічною освітою, працюючого слюсарем в ОСББ «Авіатор-183», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого останнього разу

- 31.05.2017 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 69 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільненого 07.08.2017 року за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в яких:

- прокурор просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2021 року відносно ОСОБА_8 , скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просив ухвалити новий вирок, яким визнати винним і засудити ОСОБА_8 із призначенням йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі та за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, просив визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без зміни;

- обвинувачений просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2021 року, скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та через неповноту судового розгляду.

- захисник просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2021 року відносно ОСОБА_8 , скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд. Крім цього, просив повторно дослідити всі докази по даному кримінальному провадженню.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за що призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винним у у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за що призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 27.04.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2942,10 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказував, що ні фактичних обставин справи, ні доведеності вини ні правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого він не оспорює. Однак призначене ОСОБА_8 покарання вважав м`яким. Стверджував, що попри взяту судом до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, який раніше судимий та перебуває на обліку у лікаря нарколога, останній свою вину в інкримінованих злочинах не визнав, заперечував кваліфікацію своїх дій як умисних та наголошував, що була провокація на вчинення цього злочину. Між тим, прокурор звертав увагу на те, що дії ОСОБА_8 були конспіративні, він обізнаний у способах і методах діяльності правоохоронних органів, оскільки раніше вже притягувався до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів. На переконання прокурора, суд правильно визначив відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, однак не правильно призначив обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції інкримінованих злочинів залишивши поза увагою як ступінь тяжкості вчинених ним злочинів так і особу самого обвинуваченого.

Вподальшому прокурор 17.12.2021 подав заяву про відмову від апеляційної скарги.

Обвинувачений в апеляційній скарзі виклав пояснення щодо дійсних обставин справи та зазначав про те як він 25.04.2020 і наступного дня спілкувався з ОСОБА_10 який цікавився де можна взяти наркотичні засоби, просив у нього їх знайти, на що він ОСОБА_8 погодився, зазначав що ОСОБА_10 пропонував йому гроші на що він - ОСОБА_8 сказав, що гроші нехай йому або ж привезе або ж скине на картку з метою того, щоб в подальшому взяти їм обом на закладках наркотиків. Далі ОСОБА_10 гроші скинув йому - ОСОБА_8 на картку «Альфабанку» 200 та 400 грн. Оскільки наркотичні засоби роздобути не вдалося він ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 , що готовий повернути йому гроші, той відмовився, далі ОСОБА_10 знов просив у нього про наркотики і тоді він ОСОБА_8 написав «закладчику» щоб швидше зробив їм «метадону», йому відповіли про наявність проханого. Далі він ОСОБА_8 зняв з карти 300 грн та до них добавив своїх 250 грн, переслав їх, зробив фото чеку і відправив «закладчику». У відповідь йому надіслали адресу та фото де знаходиться закладка. В розмові з ОСОБА_10 останній повідомив, щоб він ОСОБА_8 відділив його частину і потім її забере пізніше. Близько 14.00 год було ще декілька дзвінків від ОСОБА_10 , казав йому, що їде на таксі, а о 14.30 вони зустрілись. ОСОБА_10 з двох половин вибрав собі одну більшу та вручив йому гроші.

На те, що в даному випадку була провокація на злочин, він ОСОБА_8 тоді уваги не звернув. Після зустрічі пішов до магазину де і був затриманий поліцією. При затриманні залучались одні поняті, потім інші, його запитували чи розуміє він українську мову, на що він - ОСОБА_8 вказував, що розуміє, однак якщо говорити не швидко. По приїзду в поліцію йому пред`явили вчинення злочину за ч.1 ст. 307 КК України за продаж наркотиків і за те, що знаходилось в нього в кишені. З чим він - ОСОБА_8 категорично не згодний, оскільки продажем не займався. Потім йому пред`явили вчинення злочину вже за ч. 2 ст. 307 КК України з кваліфікуючою ознакою «повторність». Зауважував про те, що відносно нього і раніше відбувалось переслідування зі сторони поліції, у зв`язку з чим він 11 років жив в Росії, потім повернутий до України, оскільки був в розшуку. 31.05.2017 року його засудили за ч. 1 ст. 307 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі. З урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, 07.08.2017 року він звільнився.

Звертав увагу на пояснення свідка ОСОБА_10 (він же ОСОБА_10 ), який казав неправду про те, що він не наркозалежний і що він - ОСОБА_8 дзвонив йому з пропозицією придбати у нього конплю, продажем якої насправді він ніколи не займався і не займається. Звертав увагу, що ОСОБА_10 близько 3-х місяців тому також був затриманий поліцією за тією ж ч. 2 ст. 307 КК України, а тому і вирішив співпрацювати з поліцією.

Інший свідок ОСОБА_12 (він же ОСОБА_12 ), являється закупником, оскільки це його зберігає від тюрми. Понятий ОСОБА_14 , на переконання обвинуваченого, взагалі давав непослідовні пояснення, оскільки в ролі понятого він у поліції виступає постійно. Звертав увагу, що обшуків за його - ОСОБА_8 місцем проживання поліція не проводила. Вказував, що він звичайна наркозалежна людина, за що себе засуджує.

Захисник наголошував на безпідставному притягненні до відповідальності ОСОБА_8 , оскільки вчинення злочину спровоковано, а доведеність вини ґрунтується на недопустимих доказах.

Так, наркотичний засіб - метадон (речовий доказ) стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкритий не був, його відкрили лише в ході судового розгляду справи від цього слідує принцип «плодів отруйного дерева».

Щодо факту провокації то захисник звертав увагу на те, що ОСОБА_8 чітко пояснював суду, що залегендована особа надала йому за метадон кошти в сумі 500 грн, про які йдеться в постанові прокурора про контроль за вчиненням злочину, а перед цим було два перекази грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_8 «Альфа-Банку».

Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку ОСОБА_8 у нього були вилучені банківські картки, в тому числі і картка «Альфа-Банку», на яку було здійснено переказ грошових коштів за придбання наркотиків. Сторона захисту заявляла клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до банківської інформації про здійснення грошових переказів на картку ОСОБА_8 , однак в його задоволенні судом відмовлено.

Також, доказами відправлення грошових коштів були смс підтвердження здійснених операцій, що зафіксовано в мобільному телефоні, що визнаний речовим доказом. Сторона захисту також заявляла клопотання про витребування роздруківок оператора МТС про вхідні дзвінки на телефон ОСОБА_8 , однак в його задоволенні суд також відмовив.

Як не допустимий доказ захисник вважав протокол обшуку ОСОБА_8 , оскільки він не містить відомостей про всіх учасників, що приймали в цій процесуальній дії участь, зокрема відсутні відомості про ОСОБА_15 (начальника СКР Охтирського ВП ГУНП в Сумській області), який керував обшуком і був безпосередньо на місці його проведення.

Також, сторона захисту перед судом першої інстанції заявляла клопотання про визнання протоколів НСРД не допустимими доказами, оскільки в них не зазначено походження грошових коштів, що вручались легендованій особі для здійснення оперативної закупки.

Звертав увагу захисник і на сам обвинувальний акт, який на його переконання не відповідав вимогам КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого обвинувачення, а в ньому викладені лише обставини які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний акт не містить відомостей про мотив, мету, в ньому не відображена суб`єктивна сторона інкримінованого кримінального правопорушення та інші обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 , раніше засуджений за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, у невстановленому слідством місці та час, за допомогою соціальних мереж умисно, незаконно, з метою збуту, придбав наркотичний засіб метадон.

В порушення заборони на обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, 27.04.2020 року близько 14.30 год., ОСОБА_8 , реалізуючи намір на збут наркотичного засобу, умисно, з корисливою метою, повторно, знаходячись в м. Охтирка Сумської області по пров. Таборний біля Охтирської дитячої художньої школи ім. Т.Г. Шевченка, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_16 (легендована особа), який передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 грн., на що останній передав йому паперовий згорток, всередині якого знаходилася кристалічна речовина прозоро-білого кольору, маса якої становить 0,1108 г, достовірно знаючи, що вказана речовина є наркотичним засобом метадон. 27.04.2020 ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого обшуку у нього було вилучено 1 паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, маса якої складає 0,1069 г, яка є наркотичним засобом метадон, який він придбав для особистого вживання.

Своїми умисними діями, які виразилися у придбанні та зберіганні, а також збуті 27.04.2020 по пров. Таборний м. Охтирка Сумської області наркотичного засобу метадон, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, вчинений повторно.

Своїми діями, які виразилися у придбанні без мети збуту наркотичного засобу метадон ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання наркотичних засобів без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка відмову прокурора від апеляційної скарги підтримала, щодо апеляційних скарг обвинуваченого і захисника заперечила, щодо повторного дослідження доказів - заперечила та яка зауважила про існування підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності, що може бути підставою для зміни вироку суду, думки обвинуваченого ОСОБА_8 , який скаргу свою і захисника підтримав, вважав себе безпідставно притягнутим до кримінальної відповідальності, просив вирок суду скасувати, думку захисника ОСОБА_7 , який свою апеляційну скаргу та скаргу обвинуваченого підтримав, просив вирок суду першої інстанції скасувати і призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, відмовивши захиснику в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, захисником заявлено, а обвинуваченим підтримано, клопотання про повторне дослідження письмових доказів у справі і повторний допит свідків, однак колегія суддів в задоволенні цього клопотання відмовила виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції наділений обов`язком повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за чітко передбачених умов, а саме, у разі якщо вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується

Висловлюючи свою позицію про повторне дослідження наведених доказів, адвокат вказав про надання їм не правильної оцінки.

При цьому, правильність показань свідків, наведених в оскаржуваному вироку захисником не спростовується, що не оспорювалося і при апеляційному розгляді. Аналогічно стосовно і письмових доказів захисник не оспорює виклад письмових доказів, а лише не погоджується з оцінкою, наданої місцевим судом як письмовим доказам, так і показанням свідків.

Стосовно повторного дослідження інших доказів у зв`язку з неповнотою судового розгляду, то колегія суддів зауважує, що захисником не вказано об`єктивних даних на підтримку вказаної позиції, клопотання містить лише формальне зазначення про неповноту судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України заклопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Отже, процесуальне законодавство передбачає виключні підстави для повторного дослідження доказів, які мають бути доведені ініціатором клопотання в порядку ч.3 ст. 404 КПК України.

З приводу заявленого клопотання в частині повторного дослідження доказів судова колегія бере до уваги, що правильність показань свідків, наведених в оскаржуваному вироку захисником не спростовується, що підтверджено при апеляційному розгляді. Аналогічно стосовно і письмових доказів захисник не оспорює виклад письмових доказів, а лише не погоджується з оцінкою, наданої місцевим судом як письмовим доказам, так і показанням свідків.

Звертаючись до заявленого захисником клопотання та відповідаючи на його доводи, судова колегія зауважує на тому, що захисник не наводить визначених ч.3 ст. 404 КПК України підстав для повторного дослідження інших доказів, а фактично не погоджується із загальним висновком суду щодо визнання винним обвинуваченого.

При цьому колегія суддів зауважує, що заперечення щодо правильності відображення письмових доказів відсутні, а зміст мотивувальної частини вироку засвідчує дослідження місцевим судом та надання оцінки вказаним вище письмовим доказам.

Частиною 3 ст. 404 КПК України передбачені виключні підстави для повторного дослідження доказів апеляційною інстанцією, які ініціатором клопотання не наведені при апеляційному розгляді.

Оскільки судове слідство у суді апеляційної інстанції в даному випадку не повинно дублювати дослідження доказів, яке проводилось у суді першої інстанції, що буде порушенням закріплених ст.ст. 7, 22, 26 КПК України засадам кримінального провадження, за відсутності передбачених процесуальним законом підстав апеляційна інстанція відхилила клопотання захисника в частині повторного дослідження доказів.

Будь-яких порушень з боку суду першої інстанції у дослідженні доказів чи неповноти у цьому питанні не встановлено, а тому виключних підстав для повторного дослідження не вбачається, оскільки в протилежному випадку будуть порушені закріплені ст.ст. 7, 9, 10, 22, 26 КПК України принципи щодо законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін та диспозитивності.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові ЄУ № 127/14811/17 (провадження 51-5046км20) від 10.02.2021 року, згідно якої незгода сторони обвинувачення, зокрема з письмовими доказами по справі не є підставою для повторного дослідження цих доказів.

Одночасно з цього питання, відповідно до ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судова колегія зауважує на практиці Європейського суду з прав людини, зокрема викладеної у рішенні у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року, згідно якої повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Щодо апеляційних скарг учасників справи, то з матеріалів справи видно, що вирок суду першої інстанції оскаржений обвинуваченим, захисником і прокурором який від своєї скарги відмовився, а тому з урахуванням ст. 403 КПК України, колегія суддів до аналізу скарги прокурора не вдається.

Перевіряючи доводи обвинуваченого і сторони захисту щодо не доведення вини ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 і за ч.2 ст. 307 КК України, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаних злочинів, за обставин, викладених у вироку, є цілком обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, незважаючи на доводи сторони захисту, які були також предметом оцінки в суді першої інстанції, щодо відсутності допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України, місцевий суд обґрунтовано з посиланням на сукупність досліджених доказів, відхилив позицію сторони захисту.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, аргументувавши прийняття до уваги доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вини у збуті наркотичного засобу не визнав, пояснив, що є наркозалежною особою та для власного вживання знає, як придбати наркотичні засоби за допомогою мережі Інтернет. Близько півтора роки тому він познайомився з хлопцем, який також вживає наркотичні засоби. Пізніше йому стало відомо, що хлопець засуджувався за злочини, пов`язані з обігом наркотичних засобів. 25 чи 26 квітня 2020 року цей знайомий йому зателефонував та просив придбати наркотики, сказав, що вистачить і йому. Він погодився. Хлопець перевів йому на рахунок 200 гривень, а потім ще 400 грн. Він домовився про придбання наркотичного засобу. Один «чек» коштував 500 грн. Він взяв 200 грн. з тих коштів, які йому переказав хлопець та 300 грн. власних коштів, придбав метадон, поділив його навпіл. За цей час хлопець йому неодноразово телефонував. Зрештою, він відповів, що можна зустрітися. Вони зустрілися, він передав йому половину придбаного наркотичного засобу, іншу половину залишив для власного вживання. Тоді ж був затриманий. Дійсно, хлопець передав йому гроші, однак він не дивився, яку саме суму. Він вважав, що то була «подяка», між наркозалежними особами є звичай віддячувати того, хто придбає наркотичні засоби «на пиво», «на аптеку». Крім того, він не хвилювався, що хлопець переказав йому більше грошей, ніж він витратив, оскільки він мав можливість повернути гроші або ще придбати за них наркотичні засоби. Він не займається збутом наркотичних засобів, а придбав їх для спільного вживання.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтвердив позицію щодо висунутого обвинувачення.

Таким чином, версія обвинуваченого полягала у тому, що його спровокували на здійснення цих злочинів, на чому наполягав і захисник.

Позиція ОСОБА_8 та доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого і сторони захисту з цього приводу спростовуються безпосередньо дослідженими судом першої інстанції та проаналізованими доказами, які на переконання колегії суддів є допустимими, що свідчить про безпідставність аргументів захисника щодо сумнівності доказів, наданих стороною обвинувачення.

Так, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що його запросили в якості понятого до Охтирського відділу поліції. Разом з іншим понятим він зайшов до кабінету начальника поліції, оглядали грошові купюри, робили ксерокопії. Потім зайшов чорнявий, худорлявий чоловік, якому вручили 3 купюри, номіналом 200, 200 та 100 грн. Чоловік повідомив, що йде купляти наркотичні засоби. Чоловіка обшукали, у нього був лише телефон. Чоловік пішов, коли прийшов, то приніс, як він пояснив, метадон, який придбав за 500 грн. Виданий наркотичний засіб запакували, склали протоколи, він їх підписав.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснював, що в кінці квітня 2020 року був запрошений в якості понятого до Охтирського ВП. Перебував у кабінеті на 2 поверсі. Пам`ятає гроші, купюрами по 200, 200 та 100 грн., а також порошок в гранулах. Запаковували на столі, він ставив підписи на конверті. Все фіксувалося на відеокамеру.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснював, що в квітні 2020 року після обіду його попрохали бути понятим. Коли він прибув на місце події в мікрорайон Дачний м. Охтирка, обвинувачений був в кайданках, був присутній адвокат, ще один понятий, працівники поліції. У обвинуваченого в кишені знайшли паперовий пакетик з кристалічною речовиною, гроші 500 чи 600 грн., рублі та мілкі монети, телефон. Вилучені речі упакували, описали. Захисник казав, що затриманий добровільно видає наркотичні засоби. Склали протокол, який йому зачитували, він ставив підпис.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_18 пояснював, що за спливом часу не дуже добре пам`ятає події. Його запросили бути понятим. Він був присутній при затриманні ОСОБА_8 . Також був присутній адвокат, ще один понятий, працівники поліції. Вилучали мобільні телефони, банківські картки, гроші, скільки саме не пам`ятає, ще було 2 пляшки пива. Вилучили також якийсь білий порошок. Склали протокол про те, що вилучили.

Допитаний судом першої інстанції свідок зі зміненими анкетними даними ОСОБА_16 пояснював, що близько року був знайомий з ОСОБА_8 , який говорив, що вживає наркотичні засоби та може вирішити будь-яке питання по їх придбанню. 14.04.2020 йому телефонував ОСОБА_8 , який пропонував придбати у нього коноплю, однак він відмовився. Так як ОСОБА_8 йому ще раз зателефонував з такою ж пропозицією, він вирішив повідомити про це до Охтирського відділу поліції. Біля відділку стояв ОСОБА_19 , якому він розповів про пропозицію ОСОБА_8 . Зайшли на другий поверх, склали протокол. 27.04.2020 йому знову зателефонував ОСОБА_8 та запропонував придбати метадон, він відповів, що зателефонує пізніше. Він зателефонував працівнику поліції, після чого пішов до Охтирського ВП. В кабінеті були присутні поняті та працівники поліції. При ньому речей не було, лише телефон. Його обшукали, вручили гроші у розмірі 500 грн, купюрами 200, 200 та 100 грн. З кабінету він зателефонував ОСОБА_8 , запитав, чи дійсна його пропозиція, ОСОБА_8 підтвердив і сказав, що буде його чекати на Дачному . На таксі під`їхав до мікрорайону Дачний , підійшов ОСОБА_8 , він віддав йому гроші, а ОСОБА_8 віддав згорток, в якому знаходилася речовина жовтого кольору. Тоді повернувся до райвідділу, при свідках дістав згорток, його розгорнули, оглянули. Допитали в іншому кабінеті.

Допитаний судом першої інстанції свідок зі зміненими анкетними даними ОСОБА_22 пояснював, що знає ОСОБА_8 близько двох років. Йому відомо, що ОСОБА_8 вживав і збував метадон. Йому також ОСОБА_8 пропонував придбати метадон, однак він відмовлявся. Після чергової пропозиції він звернувся до поліції. Надавав згоду на конфіденційну співпрацю з поліцією. Йому відомо, що ? частина грама коштує 500 грн. ОСОБА_8 повідомляв, що спілкується з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ОСОБА_25 , за словами ОСОБА_8 , допомагає йому займатися справами.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається і те, що судом першої інстанції було досліджено і ряд письмових доказів наданих стороною обвинувачення, а саме:

- медичну довідку КНП «Охтирська ЦРЛ» № 497 від 10.06.2020, з якої встановлено, що ОСОБА_8 з лютого 1995 року перебуває на диспансерному обліку з приводу опійної наркоманії;

- протокол затримання від 27.04.2020 з відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні суду першої інстанції якого встановлено, що ОСОБА_8 був затриманий о 14.54 год. біля будинку АДРЕСА_2 . В присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_18 було здійснено обшук ОСОБА_8 , під час якого у барсетці ОСОБА_8 було вилучено:

сім-картки; грошові кошти у сумі 650 грн.: номіналом 200 гривень - ПВ8563000; номіналом 200 грн. - СН8203362; номіналом 100 грн. - УК9235116; номіналом 100 грн. - КС1457679; номіналом 50 грн. - СН2518252; грошові кошти у сумі 34, 60 грн.: номіналом 20 грн. - ТВ9503759; номіналом 10 грн. - ХЄ7138966; монети 2 грн., 1 грн., 1 грн., 50 коп., 10 коп. та фіскальний чек на моб. телефон НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 ; монети 1 рубль РФ, 10 руб РФ, банківські картки: «ПриватБанку» № НОМЕР_3 ; «Альфа банку» № НОМЕР_4 ; «Альфа Банку» № НОМЕР_5 ;

у лівій зовнішній кишені чорної спортивної куртки вилучено паперовий згорток білого кольору з написами кульковою ручкою, всередині якого знаходиться кристалічна речовина білого кольору;

у лівій внутрішній кишені куртки вилучено мобільний телефон сенсорний Ergo чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , модель V_Vision, у зовнішньому передньому кармані светра вилучено кнопковий мобільний телефон Bravis чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_8 ; ІМЕІ: НОМЕР_9 .

- вилучені речі визнані речовими доказами ( а.п. 55-60, 77-79);

- висновок експерта № 19/119/7/2-1048е від 28.04.2020 з якого встановлено, що за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, у складі добровільно виданої 27.04.2020 ОСОБА_16 у паперовому згортку кристалічної речовини прозоро-білого кольору є метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено ( а.п. 64-66);

- висновок експерта № 19/119/7/2-1052е від 15.05.2020 з якого встановлено, що за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, у складі вилученої 27.04.2020 під час обшуку ОСОБА_8 у паперовому згортку кристалічної речовини прозоро-білого кольору є метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону в речовині складає 0,1069 г ( а.п. 68-71).

- висновок експерта № 19/119/7/2-1116е від 19.05.2020 з якого встановлено, що за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, маса метадону у складі добровільно виданої 27.04.2020 ОСОБА_16 у паперовому згортку кристалічної речовини прозоро-білого кольору складає 0,1108 г ( а.п. 73-76);

- протокол огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі та фото таблицею до нього від 27.04.2020 в якому зафіксовано огляд грошових коштів у розмірі 500 грн. купюрами номіналом 200 грн. - СН8203362; номіналом 200 грн. - ПВ8563000; номіналом 100 грн. - УК9235116 ( а.п. 93-94);

- протокол про хід здійснення контролю за вчиненням злочину відповідно до якого зафіксовано огляд ОСОБА_16 , який при собі має мобільний телефон, та передачу йому грошових коштів у розмірі 500 грн. 200 грн. - СН8203362; номіналом 200 грн. - ПВ8563000; номіналом 100 грн. - УК9235116 ( а.п. 95);

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 27.04.2020 з фототаблицею відповідно до якого зафіксована добровільна видача ОСОБА_16 паперового згортку з кристалічною речовиною, яку він придбав у ОСОБА_8 у ході проведення оперативної закупівлі ( а.п. 96-97);

- протокол про проведення негласної слідчої дії - аудіо, відео контролю особи від 28.04.2020 з відеозаписом, дослідженим судом першої інстанції з якого встановлено, як біля приміщення художньої школи по вул. Армійській м. Охтирка Сумської області покупець зустрічається з ОСОБА_8 , покупець передає ОСОБА_8 500 грн., а ОСОБА_8 передає покупцеві паперовий згорток, при розгортанні якого видно кристалічну речовину прозоро-білого кольору, після чого покупець прямує до Охтирського відділу поліції, де видає придбаний наркотичний засіб, пояснюючи, що придбав його у ОСОБА_8 за 500 грн. ( а.п. 98-99);

- протокол огляду предмета від 10.06.2020 з якого встановлено, що ним зафіксований огляд мобільних телефонів. Під час огляду мобільного телефону Bravis встановлено, що за 27.04.2020 маються дзвінки з абонентами, що мають ім`я « ОСОБА_26 НОМЕР_10 », «ОСОБА_28 - НОМЕР_11 », ОСОБА_29 - НОМЕР_12 », ОСОБА_30 - НОМЕР_13 » ( а.п. 103).

В судовому засіданні суду першої інстанції під час огляду телефону Bravis оглянуто повідомлення про надходження грошових коштів 26.04.2020 - 200 грн. та 26.04.2020 - 400 грн.

Зазначені докази суд першої інстанції визнав належними та допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням порядку, визначеного законом та підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, з чим колегія суддів, попри доводи апелянтів, погоджується.

З апеляційних скарг обвинуваченого і захисника вбачається, що як в суді пешої інстанції так і в своїх апеляційних скаргах наголошували на існування провокації у вчиненні ОСОБА_8 злочину за ч. 2 ст. 307 КК України.

Однак, оцінивши матеріали кримінального провадження в сукупності із доводами апелянтів до таких тверджень обвинуваченого і захисника колегія суддів відноситься критично.

Так, як правильно зауважив суд першої інстанції для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Між тим, як вбачається з досліджених судом першої інстанції доказів, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, зокрема, їх збуту, є наркозалежною особою, однак не бажає користуватися програмою замісної терапії, а тому для забезпечення потреби у наркотичних засобах придбає наркотичні засоби у незаконний спосіб. Оскільки придбання наркотичних засобів потребує коштів, у правоохоронних органів були об`єктивні дані про те, що обвинувачений займається злочинною діяльністю і ймовірність вчинення ним злочину є суттєвою.

Доводи обвинуваченого, що він придбавав наркотичні засоби для спільного їх вживання з легендованою особою не знайшли свого підтвердження дослідженими судом першої інстанції доказами та спростовуються матеріалами НСРД, а сам факт поділу придбаного наркотичного засобу не свідчить про його спільне вживання.

Також суд першої інстанції цілком обгрунтовано критично віднісся до доводів обвинуваченого щодо отримання коштів після передачі легендованій особі як «подяки», оскільки такі дії є нелогічними за умови, якби легендованою особою дійсно переказувалися обвинуваченому кошти на придбання наркотичних засобів у достатньому, за його твердженнями, розмірі.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів НСРД, після передачі легендованій особі наркотичних засобів жести та поведінка обвинуваченого свідчили про очікування передачі йому коштів. До того ж слова «поки все» свідчать про наявність домовленості на збут наркотичного засобу і в подальшому.

За таких обставин колегія суддів погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції про відсутність в діях працівників правоохоронних органів провокації.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначав про те:

1) що свідок ОСОБА_10 говорив неправду про те, що він - ОСОБА_8 звонив з пропозицією придбати коноплю. Цей свідок був затриманий поліцією, а тому і співпрацював з ними;

2) що свідок ОСОБА_12 теж упережений, оскільки свідчення надає лише задля свого збереження від ув`язнення;

3) що понятий ОСОБА_14 надавав не послідовні покази, в поліції він понятий постійно;

4) що обшуків по його ОСОБА_8 місцю проживання не було.

Проаналізувавши такі доводи обвинуваченого колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують факт доведеності його вини в інкримінованих злочинах, оскільки твердження овинуваченого про упередженість свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 понятого ОСОБА_14 ґрунтуються лише на припущеннях і домислах обвинуваченого, більше того останній не конкретизує в чому саме непослідовність показів понятого і як в цілому така непослідовність впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Щодо відсутності обшуків по його ОСОБА_8 місцю проживання, то такі доводи теж не впливають на допустимість зібраних доказів та на підтвердження вини обвинуваченого.

Щодо апеляційної скарги захисника, то в ній сторона захисту вела мову про те:

1) що речовий доказ метадон в порядку ст. 290 КПК України не відкривали, а відкрили лише в ході судового розгляду;

2) що захиснику відмовлено в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів - банківської інформації про здійснення грошових переказів на карту ОСОБА_8 ;

3) що захиснику відмовлено в клопотанні про витребування роздруківок опаратора МТС про вхідні звінки на телефон ОСОБА_8 ;

4) що протокол обшуку ОСОБА_8 недопустимий доказ, оскільки в ньому немає відомостей про ОСОБА_15 , який керував обшуком і був при його проведенні;

5) що протоколи НСРД недопустимі докази, оскільки в них не вказано про походження грошових коштів для закупки;

6) що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України так як не містить формулювання обвинувачення - в ньому немає відомостей про мотив, мету і суб`єктивну сторону злочину.

У відповідь на такі доводи апелянта колегія суддів зазначає наступне:

1) з протоколу затримання ОСОБА_8 від 27.04.2020 з відеозаписом, дослідженого судом першої інстанції видно, що було здійснено обшук ОСОБА_8 , під час якого у ОСОБА_8 між іншого було вилучено у лівій зовнішній кишені чорної спортивної куртки паперовий згорток білого кольору з написами кульковою ручкою, всередині якого знаходиться кристалічна речовина білого кольору. Вилучені речі визнані речовими доказами та паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, після проведення відповідних судових експертиз та слідчих дій визначено передати на зберігання до камери зберігання речових доказів Охтирського ВП ГУНП ( а.п. 77-79). Також з матеріалів справи видно, що 17.06.2020 дорученням прокурора визначено здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування для ознайомлення (а.с. 10). При цьому, в ході судового розгляду судом першої інстанції безпосередньо кристалічна речовина (речовий доказ) не досліджувалась, а судом було досліджено висновки експертів, по результату дослідження цієї речовини, які і враховано як докази у справі;

2-3) факт переказу грошових коштів на картку ОСОБА_8 підтверджується протоколом огляду предмета від 10.06.2020 з якого встановлено, що ним зафіксований огляд мобільних телефонів. Під час огляду мобільного телефону Bravis встановлено, що за 27.04.2020 маються дзвінки з абонентами, що мають ім`я « ОСОБА_26 НОМЕР_10 », «ОСОБА_28 - НОМЕР_11», ОСОБА_29 - НОМЕР_12 », ОСОБА_30 - НОМЕР_13 » ( а.п. 103). Також судом першої інстанції під час огляду телефону Bravis оглянуто повідомлення про надходження грошових коштів 26.04.2020 - 200 грн. та 26.04.2020 - 400 грн. Також з поясенень самого обвинуваченого видно, що між іншого він зазначав «..Хлопець перевів йому на рахунок 200 гривень, а потім ще 400 грн.»;

4) щодо протоколу обшуку ОСОБА_8 , про який вів мову захисник, то по-перше в матеріалах провадження такого доказу не існує, є протокол затримання від 27.04.2020 в ході якого проведено обшук ОСОБА_8 , а по-друге прізвище ОСОБА_15 про яке вказує захисник, у витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 39, 48, 50), ні в якості слідчого ні в якості прокурора також не фігурує;

5) щодо протоколів НСРД в яких не вказано про походження грошових коштів для закупки, що на думку захисника є підставою для визнання їх недопустими доказами, то слід зауважити, що в матеріалах справи існує протокол огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі та фото таблицею до нього від 27.04.2020 в якому зафіксовано огляд грошових коштів у розмірі 500 грн. купюрами номіналом 200 грн. - СН8203362; номіналом 200 грн. - ПВ8563000; номіналом 100 грн. - УК9235116 ( а.п. 93-94). Також з матеріалів справи видно, що допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_16 , між іншого пояснював «…В кабінеті були присутні поняті та працівники поліції. При ньому речей не було, лише телефон. Його обшукали, вручили гроші у розмірі 500 грн, купюрами 200, 200 та 100 грн», інший свідок ОСОБА_17 суду пояснював, що «…разом з іншим понятим він зайшов до кабінету начальника поліції, оглядали грошові купюри, робили ксерокопії. Потім зайшов чорнявий, худорлявий чоловік, якому вручили 3 купюри, номіналом 200, 200 та 100 грн. Чоловік повідомив, що йде купляти наркотичні засоби. Чоловіка обшукали, у нього був лише телефон. Чоловік пішов, коли прийшов, то приніс, як він пояснив, метадон, який придбав за 500 грн.». Також з протоколу затримання ОСОБА_8 від 27.04.2020 вбачається, що між іншого в ОСОБА_8 вилучено «грошові кошти у сумі 650 грн.: номіналом 200 гривень - ПВ8563000; номіналом 200 грн. - СН8203362; номіналом 100 грн. - УК9235116; номіналом 100 грн. - КС1457679; номіналом 50 грн. - СН2518252; грошові кошти у сумі 34, 60 грн.: номіналом 20 грн. - ТВ9503759; номіналом 10 грн. - ХЄ7138966;». Як видно, вилучені в ОСОБА_8 грошові купюри повністю збігаються з тими номерами, що вказані в протоколі огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі;

6) невідповідностей обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України з огляду на дослідженні докази у своїй сукупності доведена за критерієм «поза розумним сумнівом» та у своєму логічному поєднанні не викликає жодного сумніву і спростовує доводи обвинуваченого і захисника про не доведення винуватості ОСОБА_8 у скоєнні незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно і його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 307 КК України.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_8 27.04.2020 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого обшуку у нього було вилучено 1 паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, маса якої складає 0,1069 г, яка є наркотичним засобом метадон, він обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно.

Разом з тим, як вбачається з показів обвинуваченого, цей наркотичний засіб він мав намір вжити сам.

Органами досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів в підтвердження наявності у обвинуваченого мети збуту цього наркотичного засобу.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що слід вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , оскільки це покращує його становище та кваліфікувати дії обвинуваченого, які полягають у незаконному придбанні наркотичного засобу без мети збуту за ч. 1 ст. 309 КК України.

Доводи апелянтів про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановленими судом обставинами є спростованими сукупністю досліджених доказів, а саме показаннями свідків, які узгоджуються із письмовими доказами, наведеними у вироку та достатньо проаналізованими судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Зміст оскаржуваного вироку засвідчує здійснення судом першої інстанції докладного аналізу досліджених доказів.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, які між собою взаємозв`язані, є достатніми і обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Суд апеляційної інстанції констатує відсутність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Підстав, чітко встановлених ст. 415 КПК України для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як того просив захисник, апелянтами не наведені. Апеляційна інстанція, перевіривши такі вимоги, не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то з його видом і мірою колегія суддів також погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиених злочинів, які є проступком та тяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який є наркозалежним, позитивно характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та враховано відсутність обставин які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Тому, враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі та в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк, необхідний та достатній для виправлення обвинуваченого, з конфіскацією майна з застосуванням положень ст. 70 КК України, оскільки має місце сукупність злочинів.

Також, колегія суддів звертає увагу і на положення п. 2 ч.1 ст. 49 і ч.5 ст. 74 КК України відповідно до яких:

- особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ОСОБА_8 вчинив 27.04.2020 і станом на дату набрання вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2021, законної сили - 09.10.2023 минуло три роки, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.5 ст. 74 КК України, п. 2 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, у зв`язку з закінченням строків давності, тим самим змінивши вказаний вирок суду, оскільки це не погіршує становище обвинуваченого та узгоджується з положеннями п.2 ч.1 ст. 407 КПК України.

В іншій частині вирок суду колегія суддів залишає без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого і захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_7 в задоволенні апеляційних скарг.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.02.2021, відносно ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання, змінити.

На підставі ч.5 ст. 74 КК України, п. 2 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, у зв`язку з закінченням строків давності.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4