Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5331/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.358 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000762 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Козара, Дзержинського району, Житомирської області, громадянина України, одруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, працюючого охоронцем Дитячої юнацько-спортивної школи № 2, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді арешту один місяць. На підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання. За ч.4 ст.358 КК України призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк в 1 рік. Вважає, вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд при ухваленні вироку покладався лише на покази обвинуваченого, які він надавав з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені правопорушення. Вказує, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_9 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є передчасним. Зазначає, що суд не навів переконливих мотивів невзяття до уваги дій ОСОБА_9 щодо передачі грошової винагороди для виготовлення посвідчення водія категорії «А» та «В» невстановленій органом досудового розслідування особі з точки зору доведеності його вини за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України. Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ОСОБА_9 проходив навчання лише для отримання посвідчення водія категорії «С». Зазначає, що мотивувальна частина виправдувального вироку не відповідає вимогами п.1 ч.3 ст.374 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , в якому просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Короткий зміст вироку суду першої інстанції

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2023 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

У вироку суду зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що пройшовши встановлену процедуру отримання посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами із категорією "С", яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» та передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС, 20.06.2001 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 для керування транспортними засобами категорії "С".

В подальшому, ігноруючи вимоги процедури отримання посвідчення водія, передбачені вищезазначеним Положенням, яке надає право на керування транспортними засобами із категоріями "А" та "В", вчинив дії, спрямовані на пособництво у підробленні посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій "А" та "В" за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, та в достовірно невстановленому місці у ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення водія, яке 20.06.2001 року видано на ім`я ОСОБА_9 та надає право керування транспортними засобами із категорією "С", шляхом внесення в нього протиправних змін з метою створення видимості про наявність у нього права на керування транспортними засобами категорії "А" та "В" з метою його подальшого використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, та в достовірно невстановленому місці, ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення посвідчення водія, яке видане 20.06.2001 року на його ім`я, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, звернувся до невідомої особи, яка у первинний зміст тексту стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "А" та "В" наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 внесла зміни шляхом підчистки первинного тексту у змісті тексту стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "А" та "В" з наступною допискою на їх місці букв "А" та "В" відповідно.

В подальшому, ОСОБА_9 , будучи співучасником у формі пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і надає права, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами категорії "А" та "В" зберігав та використовував завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я.

30.05.2022 року близько 18 години 05 хвилин ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , між під`їздами №1 та №2, що по вулиці Велика Бердичівська, 67, в м. Житомирі, здійснив зіткнення із іншим автомобілем та на місце події прибули працівники Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції. На вимогу працівника Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надати для перевірки документи, що свідчать про дозвіл на право керування автотранспортом, ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівникам поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та, відповідно, права на керування транспортними засобами категорії "А" та "В", надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, у якому у первинний зміст тексту стовпчику «Місце печатки» навпроти категорії "А" та "В" вносилися зміни шляхом підчистки первинного тексту з наступною допискою на їх місці букв "А" та "В" відповідно.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів від 06.06.2022 року № СЕ-19/106-22/4905-ДД, бланк наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 , відповідає аналогічним, що знаходиться в офіційному обігу, проте у первинний зміст тексту стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "А" та "В" наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 20.06.2001 року на ім`я ОСОБА_9 , вносилися зміни шляхом підчистки первинного тексту з наступною допискою на їх місці букв "А" та "В".

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст.358 КК України, які виразились у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання та за ч.4 ст. 358 КК України, які виразились у використанні завідомо підробленого документу.

Дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ наданий сторонами провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що за результатами судового розгляду не доведено в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання сторін та вирішення їх апеляційним судом.

Під час апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_8 було заявлено клопотання про часткове судове слідство.

Зокрема, прокурор просив повторно дослідити в судовому засіданні повідомлення заступника начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області) від 02.06.2022 року № 31/6-718 (а.п.61); екзаменаційну картку водія від 20.06.2001 року (а.п.71); диплом НОМЕР_3 від 29.06.2001 року (а.п.72) та висновок експерта № СЕ-19/111-22/56723-ДД від 03.02.2023 року (а.п.122), обгрунтовуючи тим, що він не згоден з оцінкою вказаних доказів, яку надав суд першої інстанції.

З`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника в категоричне заперечення повторного дослідження письмових доказів, які були досліджені безпосередньо судом першої інстанції в повному обсязі та яким надана оцінка у вироку суду, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні зазначеного клопотання прокурора.

Так, відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Проте, прокурор в обгрунтування клопотання про повторне дослідження письмових доказів послався лише на те, що вказаним доказам надана невірна оцінка, що суперечить положенням ч.3 ст.404 КПК України.

Отже, у зв`язку з відсутністю належно обґрунтованого клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів у справі та відповідного доведення нею своїх доводів, з урахуванням положень статей 2,7,22,26 КПК України, відповідно до яких на суд не може бути покладена функція збирання доказів, а також за умови відсутності обґрунтованих клопотань сторін кримінального процесу щодо повторного дослідження доказів, апеляційний суд не має законних підстав повторно досліджувати докази у кримінальному провадженні, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності та диспозитивності.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що такі засади, як безпосередність дослідження доказів судом апеляційної інстанції та судом першої інстанції, відрізняються за змістом, оскільки апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в місцевому суді з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України. Ця відмінність зумовлена такою функцією суду апеляційної інстанції, як перегляд вироку в апеляційному порядку, а не вирішення кримінального провадження по суті, що дублює функції суду першої інстанції.

Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскаржуваному вироку суд надав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч.3 ст.404 КПК України.

Тому за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

На підставі викладено, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного дослідження доказів та відмовляє у задоволенні клопотання прокурора, враховуючи, що судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України повністю досліджені вказані докази, і їм у вироку суду надано належну оцінку.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постанові третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 січня 2023 року (справа № 286/628/20 провадження № 51-2421км22).

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виправдовуючи ОСОБА_9 , суд першої інстанції, з врахуванням встановлених фактичних обставин кримінального провадження, об`єктивного з`ясування всіх обставин перевірених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 КПК України, навівши аналіз складів інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, прийшов до обгрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не доведено в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Так, судом першої інстанції було допитано обвинуваченого ОСОБА_9 , який свою вину не визнав та показав суду, що з 1998 по 2001 рік він навчався в Житомирському ПТУ №15, де пройшов навчання на водія категорії "С". Під час здачі іспиту в ДАІ, йому та іншим студентам за додаткову плату запропонували відкрити категорії "А" та "В", на що він погодився. При цьому, він та інші студенти пройшли медичний огляд на три категорії. Навчання за даними категоріями не проходили, лише здали кошти, які платили не через касу, а на руки особі, яка це запропонувала. Ніхто не пояснював чому не потрібно проходити навчання на категорії "А" та "В", але повідомили, що оскільки вони пройшли навчання на вищу категорію, а саме категорію "С", то для відкриття решти категорій додаткового навчання не потребується. Також їх запевнили, що інформація про відкриття всіх категорій водія буде в базі ДАІ. Здача іспиту та видача водійських прав проходила в приміщенні ДАІ, тому сумніву з приводу того, що права могли бути підроблені, у нього не було. Права отримав у ламінованому вигляді, і більше їх не переламіновував. На протязі майже 20 років сумнівів щодо оригінальності посвідчення водія ні у кого не виникало, він працював в службі «таксі», та надавав посвідчення під час зупинок працівникам поліції. Зазначив, що не вчиняв інкримінованих йому діянь, водійські права з трьома категоріями отримав в ДАІ, про те, що в правах здійснено підробку дізнався лише 30.05.2022 року.

Аналогічні пояснення ОСОБА_9 надав і під час апеляційного розгляду.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 показала, що з 2007 року працює в центрі професійно-технічної освіти м. Житомира на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи. Згідно посадових обов`язків, займається ліцензіями, підготовкою водіїв не займається. Заклад здійснює навчання водіїв за категорією С, С-І, за категорією «А» та «В» заклад навчання не проводить. Станом на 2001 рік навчання водіїв за категорією «А» також не проводилося. Термін навчання водіїв за категорією «С» становить один рік. На останньому році навчання, студентів реєструють в базі для навчання водія. В базі формуються свідоцтва на підставі яких водії здають іспити в МРЕО, де в подальшому отримують водійське посвідчення. Перед здачею іспитів здавач студенти самостійно отримують медичну довідку, в якій зазначають вид категорії.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що працює в управлінні патрульної поліції. 30.05.2022 року виїздив на виклик з приводу ДТП, де під час перевірки документів, виявили підроблене посвідчення у водія автомобіля "Volkswagen" ОСОБА_9 , а саме : в посвідченні ручкою, було вписано категорію "А" та "В". При перевірці бази даних було встановлено, що посвідчення видавалося лише на категорію "С". Легковим транспортним засобом мають право керувати лише водії, які мають категорію "В". Водій запевняв, що він проходив навчання за всіма категоріями, про що й отримав відповідне посвідчення.

Свідок ОСОБА_13 - працівник поліції, який був допитаний судом першої інстанції, надав аналогічні покази.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 показав, що навчався з ОСОБА_15 в СПТУ № 15 з 1999 по 2001, де також проходив навчання на водія категорії "С". Перед здачею іспитів в ДАІ викладач училища ОСОБА_16 запропонував за додаткову плату відкрити категорію "В", запевнивши, що це законно, на що вся група погодилася. Теоретично вони пройшли навчання лише на категорію "С" вантажний автомобіль. В ДАІ здавали іспити всією групою, в тому числі ОСОБА_9 та в цей же день отримали посвідчення водія у ламінованому вигляді, де крім категорії "С" була відкрита категорія "В". Жодних сумнівів щодо незаконності в отриманні посвідчення ні у кого не виникало, оскільки посвідчення водія офіційно було заламіновано та видано в ДАІ.

Крім того, судом першої інстанції також було досліджено:

- рапорт на лінію «102» про виявлення під час перевірки автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_4 у водія ОСОБА_9 посвідчення водія з ознаками підробки (а.п.54);

- протокол огляду місця події від 30.05.2022 року, а саме ділянки місцевості між під`їздами №1 та №2, що по вулиці Велика Бердичівська, 67, в м. Житомирі (а.п.56-58);

- повідомлення заступника начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області) від 02.06.2022 року № 31/6-718, згідно якого громадянин ОСОБА_9 20.06.2001 року у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Житомир, Житомирського та Черняхівського районів отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , кат. «С», термін дії безстрокове. (а.п.61);

- висновок експерта № СЕ-19/106-22/4905-ДД від 06.06.2022 року (а.п.64-68), з приводу роз`яснення якого було допитано в суді першої інстанції експерта ОСОБА_17 , який зазначив, що проведення судово-технічної експертизи було здійснено відповідно до методик. Для проведення експертизи документ не потрібно було розламіновувати. При проведенні експертизи встановлено, що бланк посвідчення водія відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу;

- екзаменаційну картку водія від 20.06.2001 року, диплом НОМЕР_3 від 29.06.2001 року та свідоцтво серії НОМЕР_5 від 20.06.2001 року (а.п.71-73), згідно яких 20.06.2001 року ОСОБА_9 пройшов навчання на базі ПТУ № 15 по програмі - водій автомобіля категорії "С", здав іспити в ДАІ та отримав посвідчення водія категорії "С";

- висновок експерта № СЕ-19/111-22/56723-ДД від 03.02.2023 року, згідно якого ознаки порушення цілісності первісного ламінування посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.06.2001 на ім`я ОСОБА_9 відсутні. У стовпчику "Місце печатки" замість запису " ОСОБА_18 ", що навпроти категорії "А", та на місці запису "В" у стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "В" до підчистки тексту з наступною допискою на їх місці букв "А" та "В" відповідно, - мали місце інші символи. Встановити який первинний зміст стовпчиків "Місце печатки" навпроти категорій "А" та "В" не виявилось можливим. Встановлені зміни могли бути внесені до наклеєювання захисної сітки - ламінації. Встановити часові проміжки виготовлення тексту не надалося моживим, у зв`язку з відсутністю науково-обгрунтованої достатньо апробованої, схваленої та рекомендованої в установленому порядку до впровадження в експертну практику методику абсолютної давності виготовлення (друку) документів (а.п.122-126).

Оцінюючи досліджені докази, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно ч.5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншим співучасникам, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

З суб`єктивної сторони пособництво характеризується умисною формою вини - пособник усвідомлює, що він сприяє вчиненню злочину іншому співучаснику і бажає цього чи свідомо допускає.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України полягає в альтернативних діях: а) підроблення посвідчення або іншого документа; б) збут підробленого документа; в) виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланк з тією самою метою; г) збут підроблених печаток, штампів чи бланків. Злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених в диспозиції цієї статті дій.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, характеризується лише прямим умислом.

Частина 1 ст. 11 КК України дає загальне визначення поняття кримінального гавопорушення, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного почину. Згідно ст. 2 КК України кримінальне правопорушення являє собою єдність об`єктивного суб`єктивного: діяння і психічного ставлення до нього. Тому, яким би суспільно небезпечним об`єктивно не було діяння, але якщо в ньому не проявлена вина, воно не є кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та вважає доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції дана неправильна оцінка наведеним доказам безпідставними, оскільки докази сторони обвинувачення не доводять «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишився той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 навчався та отримав екзаменаційну картку лише на посвідчення водія категорії «С», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний факт був врахований судом під час прийняття рішення, про що зазначено у вироку суду. Крім того, такі доводи прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності складу кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_9 (відсутність умислу).

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції у вироку не зазначено формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони суперечать змісту вироку суду, в якому чітко зазначені вказані обставини, мотиви та підстави виправдання обвинуваченого.

Так виправдовуючи ОСОБА_9 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення не встановлено ні часу, ні місця, ні способу вчинення інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, а також не доведено, що останній є пособником у вчиненні підробки посвідчення водія, оскільки органом досудового розслідування не з`ясовано і не доведено форми пособництва та особу, якій він сприяв в таких діях.

Більш того, колегія суддів звертає увагу сторони обвинувачення на те, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а встановлення осіб причетних до кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ч.27 ч.1 ст.358 КК України, на думку суду, не є неможливим з огляду на те, що посвідчення водія ОСОБА_9 отримав у відомій прокурору державній установі під підпис у уповноваженої особи.

Крім того, зазначене підтверджується і висновком експерта № СЕ-19/111-22/56723-ДД від 03.02.2023 року (а.п.122-126), яким встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 20.06.2001 року на ім`я ОСОБА_9 органом ДАІ, не має ознак порушення цілісності первісного ламінування, а встановлені зміни могли бути внесені до наклеєювання захисної сітки - ламінації, що переконливо спростовує висунуте ОСОБА_9 обвинувачення.

Крім того, зазначений висновок експерта узгоджується з показами обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 було видано ОСОБА_9 органом ДАІ та після його видачі будь-якого втручання вчинено не було, оскільки встановлені зміни могли бути внесені до наклеювання захисної сітки (ламінування).

Отже, підробка посвідчення виданого ОСОБА_9 була здійснена до моменту його ламінування, що свідчить про те, що ОСОБА_9 не вчиняв дій на його підробку, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сукупність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, а саме об`єктивна та суб`єктивна сторони, під час судового розгляду не доведені.

Що стосується виправдування ОСОБА_9 за ч.4 ст.358 КК України, то суд першої інстанції зазначив, що використання завідомо підробленого документа означає усвідомлення суб`єктом того, що він використовує не справжній, офіційно виданий документ, а підроблений.

Однак, як вбачається з досліджених доказів, посвідчення водія серії НОМЕР_1 було видано ОСОБА_9 органом ДАІ та після його видачі будь-якого втручання вчинено не було, оскільки жодних ознак порушення цілісності первісного ламінування даний документ не має.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням вимог закону, роз`яснень п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя», згідно якого визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини, дійшов вірного висновку щодо наявності підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України, для виправдання ОСОБА_9 за недоведеністю в його діяннях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів за матеріалами провадження не виявлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, який належним чином мотивований, є законним та обгрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: