Справа № 461/4766/23
Провадження № 1-кс/461/7026/23
14.12.2023 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на таке. Так, ОСОБА_6 у квітні 2023 року, більш точно встановити час не вдалося, знаходячись в м. Львові, у точно не встановленому досудовим розслідуванням місці, маючи на меті заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 в тому числі через його близьких родичів, під приводом повернення останнім неіснуючого боргу в сумі 2000 (двох тисяч) доларів США.
При цьому, ОСОБА_6 та інші, на даний час не встановлені особи, усвідомлюючи, що добровільно грошових коштів ОСОБА_7 не передасть, на виконання свого злочинного умислу, розробили план вимагання у ОСОБА_7 передачі ОСОБА_6 та іншим не встановленим на даний час особам грошових коштів, який полягав у здійсненні психологічного тиску на ОСОБА_7 шляхом висунення йому вимог щодо повернення неіснуючого боргу і переконування його у реальності такого боргу, які чергувалися із висловленням погроз застосування насильства щодо нього та його близьких родичів, у випадку ненадання грошових коштів в умовах воєнного стану.
Так, маючи прямий умисел, на виконання попередньо розробленого плану, 20.04.2023 близько 14 год 20 хв ОСОБА_6 використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував до потерпілого ОСОБА_7 , де в ході розмови ОСОБА_6 усно виразив вимагання грошових коштів у розмірі 2000 (двох тисяч) доларів США, а також надав потерпілому час на передачу вказаних грошових коштів.
Після того, 20.04.2023 близько 16 год 46 хв ОСОБА_6 використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_7 не має перед ним жодних грошових зобов`язань, з метою вчинення психологічного тиску на нього, зателефонував до потерпілого, де в ході розмови ОСОБА_6 висловлюючись нецензурною лайкою, висловив завуальовані погрози потерпілому ОСОБА_7 , які останній сприйняв як реальні.
01.05.2023 близько 16 год 46 хв ОСОБА_6 використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 з метою вчинення психологічного тиску, повторно зателефонував потерпілому ОСОБА_7 де висловив останньому незадоволення з приводу не передачі потерпілим раніше озвученої йому суми грошових коштів, а також висловив погрози близьким родичам ОСОБА_7
15.05.2023 близько 19 год 45 хв ОСОБА_6 використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 з метою вчинення психологічного тиску, повторно зателефонував потерпілому ОСОБА_7 , де висловлюючись нецензурною лайкою, висловив останньому незадоволення з приводу непередачі потерпілим раніше озвученої йому суми грошових коштів, а також, повторно висловив завуальовані погрози потерпілому ОСОБА_7 , та його близьким родичам, які останній сприйняв як реальні у разі не передачі грошових коштів у розмірі 2000 (двох тисяч) доларів США.
У подальшому, 16.05.2023 близько 13 год 12 хв ОСОБА_6 у ході телефонної розмови, використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 маючи прямий умисел, на виконання попередньо розробленого плану, повторно висловив потерпілому ОСОБА_7 вимагання грошових коштів із завуальованими погрозами потерпілому, які останній сприйняв як реальні.
Після того, 16.05.2023 близько 13 год 41 хв використовуючи месенджер «WhatsApp» потерпілий ОСОБА_7 у ході розмови з ОСОБА_6 , з метою викриття злочинної діяльності останнього, погоджується передати йому частину грошових коштів, в розмірі 100 (ста) доларів США, які ОСОБА_6 вимагає в потерпілого.
Однак, в ході вказаної розмови, ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 повідомив, щоб останній перерахував вказану суму на банківську картку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на прізвисько « ОСОБА_9 ».
18.05.2023, близько 17 год 16 хв потерпілий ОСОБА_7 діючи під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 та інших, на даний час не встановлених, осіб, попередньо вказавши, що погоджується передати йому частину грошових коштів у сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень.
07.06.2023 близько 20 год 43 хв ОСОБА_6 у ході телефонної розмови, використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з метою вчинення психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_7 та спонукання його до передачі грошових коштів, у телефонній розмові висловив останньому погрозу насильства та застосування тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв як реальні.
Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_6 , був затриманий працівниками правоохоронних органів.
16 червня 2023 року громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4
Запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком на 60 діб продовжувався відповідними ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, востаннє 24.11.2023 до 15.12.2023 включно.
Доцільність продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що громадянин ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме: у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, який є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.
Згідно даних автоматизованої системи у вказаному кримінальному провадженні 12.12.2023 визначено головуючою суддею ОСОБА_11 . Дату підготовчого засідання визначено на 27.12.2023 року.
На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, враховуючи наявність вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, відсутність міцних соціальних зв`язків, прокурор просить клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання заперечив. Вказав, що не вбачає підстав для продовження запобіжного заходу на 60 днів. Просив продовжити запобіжний захід не більше, ніж на 10 днів.
Захисник ОСОБА_12 у судовому засіданні, клопотання заперечив. Зазначив, що ризики для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисників.
Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, пояснення обвинуваченого, позицію захисників, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст. 199 КПК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
16 червня 2023 року громадянину України ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Таким чином, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме: у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненому
за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану.
Повідомлена підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обґрунтовується такими доказами:
- заявою ОСОБА_7 від 12.04.2023, (вх. № Б-257);
- рапортом про виявлений злочин прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури від 14.04.2023 № 09/2/2-67вн-23;
- допитами потерпілого ОСОБА_7 від 14.04.2023 та 17.05.2023;
- відповіддю оперативного підрозділу УСБ України у Львівській області на доручення прокурора №62/5/3-2711п від 17.04.2023;
- відповіддю оперативного підрозділу УСБ України у Львівській області на доручення прокурора №62/5/3-2863нт від 20.04.2023;
- відповіддю оперативного підрозділу УСБ України у Львівській області №62/5/3-850нт від 08.06.2023;
- відповіддю оперативного підрозділу УСБ України у Львівській області на доручення прокурора №62/5/3-4065нт від 13.06.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.06.2023;
- протоколом затримання ОСОБА_6 від 15.06.2023;
- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 18.05.2023
- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 15.06.2023;
- протоколом обшук автомобіля марки «Honda Pilot», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску від 15.06.2023;
- протоколами обшуків від 15-16.06.2023;
- протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;
- висновком судового експерта № 526/1 від 01.09.2023 (судова-лінгвістична семантико-текстуальна експертиза).
Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
При цьому, досліджуючи питання обґрунтованості повідомленої підозри, суд враховує врахувати правову позицію ЄСПЛ у справах «Кавалла проти Туреччини» та «Влох проти Польщі», де Суд зазначив, що обґрунтована підозра означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольнили об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2023 продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 15.12.2023 з утриманням останнього у Львівській установі виконання покарань №19.
Доцільність продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що громадянин ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме: у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, який є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.
Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може ухилятися від суду оскільки злочин, який інкримінується останньому є особливо тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від суду.
Разом з цим, ОСОБА_6 має ІІ групу інвалідності, що дозволяє останньому безперешкодно перетинати Державний кордон України протягом воєнного стану та в будь-який час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може виїхати за межі України, де в подальшому буде переховуватись від суду.
Так, ОСОБА_6 протягом 2023 року, шість разів перетинав Державний кордон України у напрямку виїзд/в`їзд через міжнародний пункт пропуску «Шегині» та «Краківець».
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, схилення їх до зміни даних показань, оскільки, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .
Крім цього, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , здійснювалося із залученням інших осіб, які наразі встановлюються органом досудового розслідування для подальшого проведення слідчих дій за їх участю, а тому у випадку обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю. Про вказаний факт свідчать неодноразові факти спілкування останнього саме за допомогою інтернет месенджерів із потерпілим та іншими особами з метою конспірації своїх дій.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, 10.03.2015 ОСОБА_6 засуджений Франківським районним судом м. Львова за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. ч. 2, 3 ст. 190, ст. 257,
ч. 1 ст. 357, ч. 1, 3 ст. 358 та обрано вид покарання позбавлення волі на строк
9 (дев`ять) років 10 місяців з конфіскацією майна.
Ураховуючи характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованому злочину, є всі підстави вважати, що обвинувачений може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від суду, незаконними засобами через залякування впливати на потерпілого, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти власності, волі, честі та гідності особи та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_6 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд вважає, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу обвинуваченого він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.
Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи застави не дасть змогу уникнути ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність у сфері злочинів проти власності та ін.
Так, при вирішенні питання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , внаслідок чого, можна зробити висновок, що дії останнього спрямовані у сфері злочинів проти власності із застосуванням насильства.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері злочинів проти власності із застосуванням насильства та його дії були спрямовані на одержання матеріальної вигоди та має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, наявність у кримінальному провадженні ознак справжнього реального інтересу, що кримінальне правопорушення вчинене у сфері злочинів проти власності із застосуванням насильства, що у свою чергу підриває авторитет держави, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, на думку суду, ОСОБА_6 не слід визначати альтернативний запобіжний захід заставу. Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від суду.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, та обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_6 розміру застави.
Керуючись ст.ст. 369, 376, 176-178, 184, ч. 6 ст. 199 КПК України, слідчий суддя
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 10.01.2024 року, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1