ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21328/23

Провадження № 11-сс/4820/419/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000442 від 13.08.2023, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000442 від 13.08.2023 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 серпня 2023 року, близько 05 год. 24 хв. водій ОСОБА_6 , нехтуючи вимогами 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, не дотримуючись вимог п.1.3. Правил, керував автомобілем «Mazda E 2200», р.н. НОМЕР_1 , (далі по тексту автомобіль «Mazda E 2200») рухався по вул. Д.Галицького у м.Полонне Шепетівського району Хмельницької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя зі головною автодорогою вулиці Л.Українки та при виїзді на перехрестя з головною автодорогою вул. Л.Українки, де в цей час в зустрічному напрямку, до вул.Д.Галицького м.Полонне Шепетівського району Хмельницької області, рухався автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 (далі по тексту автомобіль «Daewoo Lanos»), під керуванням ОСОБА_8 , водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.3 (б), 12.1 Правил, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, швидкість керованого ним транспортного засобу, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, як наслідок, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив блокуюче зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «Mazda E 2200» із передньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», під керування водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку, у межах своєї смуги руху. Після вчинення вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 покинув місце пригоди.

Внаслідок вчинення водієм ОСОБА_6 даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм загинув на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (б), 2.9 (а), 12.1 Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками спричинення смерті ОСОБА_8 .

14.08.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

15.08.2023 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк по 10 жовтня 2023 року включно.

За вказаним кримінальним провадженням 04.10.2023 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 10.10.2023 року однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому, визначені ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 12 листопада 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2023 р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням засобів контролю, або визначити розмір застави на рівні 20 прожиткових мінімумів

На переконання захисту, жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваний ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від органів слідства так як, враховуючи його соціальні зв`язки, сімейний стан, на утриманні має неповнолітню дитину, одружений, має постійне місце проживання, а також те, що підозрюваний обвинувачується у вчиненні неумисного злочину та розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з незаконним затриманням особи та необгрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу без застосування застави.

Також під час розгляду клопотання стороною захисту подано виписку з історії хвороби, відповідно до якої ОСОБА_6 має закритий, багатоуламковий перелом кістки ноги зі зміщенням. Наразі його стан не змінився на краще, і він в свою чергу потребує відповідного медичного лікування.

Крім того, при вирішенні даного клопотання суд першої інстанції відмовив у визначенні застави, хоча думка слідчого та сторони обвинувачення з приводу визначення застави під час розгляду клопотання неодноразово змінювалась. Спочатку погодились на призначення застави, а в подальшому відмовились. Така процесуальна поведінка слідчого та прокурора, дає можливість зробити висновок, про те, що у даному кримінальному провадженні була у суду можливість застосувати заставу.

Звертає увагу та просить врахувати характеризуючи матеріали стосовно ОСОБА_6 , а саме, те, що він має на утриманні малолітню дитину, учасник бойових дій, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Вказує, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу на зазначених у ній вимогах, просили застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням засобів контролю, або визначити розмір застави.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин 3, 5 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України, а також ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які не зменшилися і виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри, пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, про що свідчать надані матеріали кримінального провадження та доведено прокурором, що також не оскаржується стороною захисту.

В ході розгляду клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлено, що 13.08.2023 р. о 12.50 год. ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 14.08.2023 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та 15.08.2023 р. ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.10.2023 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, враховані при застосуванні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду та незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Стосовно продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на суворість такого покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винуватою, оцінюючи можливі негативні наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що зазначене суттєво підвищує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, який продовжує існувати і надалі.

До того ж, з урахуванням встановленої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час потерпілі, свідки судом не допитані, отже, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань від вказаних осіб судом, тому слідчий суддя дійшов висновку, що продовжує існувати ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, також з урахуванням усіх визначених ст.178 КПК України обставин в їх сукупності, того факту, що ОСОБА_6 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що також свідчить про його реальні наміри здійснювати переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя дійшов висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 та погоджується з таким висновком слідчого судді.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Також у рішеннях ЄСПЛ по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Доводи захисника, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, що прокурором не доведено жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, а також неможливість запобігання ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, слідчим суддею при задоволенні клопотання слідчого та продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 враховано наявність двох ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які продовжують існувати та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

При цьому, слідчим суддею враховано, як суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим та можливі негативні для нього наслідки у разі його засудження до покарання у виді позбавлення волі, так і той факт, що ОСОБА_6 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що також свідчить про його реальні наміри здійснювати переховування від органів досудового розслідування та суду, тому ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує та є достатньо високим.

Стосовно неможливості запобігання ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, які продовжують існувати та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту, що слідчий суддя під час продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 не врахував положення ч. 1 ст. 178 КПК України, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини були враховані при продовженні запобіжного заходу, а ті обставини, підозрюваний має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, є учасником бойових дій і на сьогоднішній день потребує лікування, не є визначальною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не зменшують наявних ризиків та враховуються в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження та наявними ризиками.

Колегія суддів вважає, що не є підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 доводи захисника незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

Слідчим суддею перевірялися і ці доводи сторони захисту та слідчий суддя зазначив, що вказані обставини вже були предметом дослідження під час застосування стосовно підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Окрім того, спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, з наступними змінами, затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), згідно п. 2.3 якого медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7, 2.8 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що оскільки особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, то відсутні перешкоди для лікування ОСОБА_6 під час перебування його під вартою, доказів неможливості утримання ОСОБА_6 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашній арешт, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти наявним ризикам, є обґрунтованим та доведеним.

Відтак, переконливих фактів, які б вказували на те, що вказані ризики зменшилися і не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою захисником не надано, і в ході апеляційного розгляду таких не встановлено.

З огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні в стані алкогольного сп`яніння тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, внаслідок чого загинула людина, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності інкримінованого діяння, за яке підозрюваному загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, ризики переховування від органів досудового слідства та суду, а також вплив на свідків чи потерпілих з метою зміни їх показань на користь підозрюваного продовжують існувати, тому обрання більш м`яких запобіжних засобів, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів, не зможе запобігти обумовленим вище ризикам. Так само не зменшує зазначених ризиків і викладені захисником дані, що характеризують особу підозрюваного.

Стосовно доводів про визначення розміру застави при продовженні строку тримання під вартою, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя або суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, з урахуванням наданих матеріалів справи та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення слідчого судді за клопотанням слідчого про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою до 12 листопада 2023 року включно, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000442, правильним.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України, існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків на цьому етапі досудового розслідування, тому апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 12 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3