ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/290/17
провадження № 1-кп/691/96/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_8

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпіла ОСОБА_11

представники потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000205 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт.Цвіткове Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , з вищою освітою, одруженого, працюючого, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

встановив:

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 23 липня 2016 року близько 13 години 30 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Київ - Знам`янка, зі сторони с. Орловець Городищенського району Черкаської області в напрямку м. Городище Черкаської області, на 177 км. + 336 м., в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, був не уважним та перед зміною напрямку руху вліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч на перехресті не дав дорогу автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив з ним зіткнення. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди: водій автомобіля Chevrolet Aveo - ОСОБА_14 згідно з висновком експерта №05-11-02/97 від 19.09.2016 року отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки: переломів 2-9 ребер зліва та 4-10 ребер справа, множинних розривів паріетальної та вісцеральної плеври, множинних розривів обох легень, крововиливів в м`які тканини задньої стінки грудної клітки від яких останній, цього ж дня, помер в медичному закладі; пасажир автомобіля Chevrolet Aveo - ОСОБА_15 згідно з висновком експерта №05-11-02/98 від 15.09.2016 року отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку який розвинувся внаслідок закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливів під м`які покриви голови, забійної рваної рани голови, від яких остання померла на місці події. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_16 , а саме вимог пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку експерта від №18521/16-52 від 23.02.2017 знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Судовий розгляд кримінального провадження №0000205 проведено лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_8 , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, затвердженого 28 лютого 2017 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_17 , відповідно до вимог ст.337 КПК України (а.к.п.1-12 том 1). Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної Декларації прав людини та ст.14 Міжнародного Пакту про громадські та політичні права, кожна людина, яка звинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним чином шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності, з додержанням всіх вимог справедливості, і з забезпеченням всіх можливостей для захисту.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст.22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_7 підтримав висунуте обвинуваченому ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та зазначив, що доводиться воно зібраними в ході досудового розслідування по справі доказами за матеріалами кримінального провадження №0000889, і підстав для виправдування не може бути встановлено, зокрема послався на зміст протоколів огляду місця події зі схемою місця події і фото таблицями, висновки судово-медичних обстежень потерпілих, висновки судово-медичних експертиз, висновки судових експертиз щодо перевірки та огляду технічних станів транспортних засобів, судово автотехнічних, трасологічних досліджень, які вивчалися і досліджувалися в ході судового розгляду з учасниками процесу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, цивільний відповідач ОСОБА_8 , свою вину в предявленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого за ч.3 ст.286 КК України визнав і суду пояснив, що 23 липня 2016 року перебував на риболовлі с. Орловець Городищенського району Черкаської області. До нього зателефонували знайомі, які попросили забрати їх також порибалити. Після 13 години автомобілем ВАЗ-2108 поїхав забирати людей. Рухаючись по автодорозі Київ - Знам`янка, зі сторони с. Орловець Городищенського району Черкаської області в напрямку м. Городище Черкаської області, пропустив вантажний автомобіль, та повертаючи ліворуч на перехресті виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, який рухався прямо у зустрічному напрямку. Швидкість його автомобіля була близько 10-15 км/год.. Перед зміною напрямку руху вліво, був не уважним, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинули люди, а сам втратив свідомість. Отримав ушкодження у вигляді струсу головного мозку та переломів. Перебував на лікуванні у лікарні два тижні. Перед поїздкою алкогольних напоїв не вживав, тому перебував у тверезому стані. Вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винні обидва водії, оскільки водій автомобіля марки «Chevrolet Aveo» ОСОБА_14 перевищив допустиму швидкість руху в населеному пункті, чим також порушив ПДР України. Керував автомобілем як особа яка має право на керування транспортним засобом на підставі отриманого посвідчення водія. Його відповідальність на час ДТП перед іншими особами не була застрахована. Цивільний позов потерпілої визнає. Заподіяну шкоду потерпілій відшкодував частково шляхом перерахування грошових переказів на суму 83000 грн., та продовжує вчиняти такі дії систематично, але від їх отримання сторона відмовляється з поясненням, що до рішення суду не бажає такі отримувати.

Захисник ОСОБА_10 зазначила про повне усвідомлення обвинуваченим протиправності вчиненого та свідоме бажання відшкодувати заподіяну шкоду, просила потерпілу не наполягати на суворості покарання, мотивуючи потребою отримувати від ОСОБА_8 кошти на утримання неповнолітнього сина потерпілих, її внука, та сплачувати грошове відшкодування, остільки є працюючим, не погоджується із залишенням позовних вимог потерпілої до М(Т)СБ України без розгляду, остільки судова практика вказує на відшкодування шкоди спричиненої ДТП і цією особою в результаті страхового випадку.

Потерпіла, цивільний позивач ОСОБА_11 пояснила суду, що 23 липня 2016 року в с. Орловець Городищенського району Черкаської області обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2108 не дав дорогу автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія, її сина, ОСОБА_14 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, виїхавши на смугу зустрічного руху де допустив з ним зіткнення. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди її син ОСОБА_14 та пасажир автомобіля невістка ОСОБА_15 померли, а малолітній внук ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження, тому бажає щоб обвинувачений отримав покарання від суду у виді позбавлений волі. Дії обвинуваченого перебувають у причинному зв`язку із наслідками ДТП і тому вбачає всі підстави для відшкодування ним як матеріальної так і моральної шкоди. Зверталася до МТСБУ з питання виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП, отримала належні виплати частково і роз`яснення щодо порядку отримання інших виплат, тому позовні вимоги в цій частині згідно до змісту позовної заяви та поданої заяви просить залишити без розгляду, з метою подальшого звернення із вироком суду.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_13 просив притягнути до суворої кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , так як його дії перебувають у причинному зв`язку із наслідками у виді смерті потерпілих та є підставами для відшкодування заподіяної шкоди в результаті ДТП у розмірах визначених потерпілою.

Цивільний відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) до суду надіслало заперечення проти позову потерпілої ОСОБА_11 , мотивуючи відсутністю укладеного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час ДТП у обвинуваченого ОСОБА_8 на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01 липня 2004 року та часткове проведення виплат потерпілій у виді відшкодування вартості виготовлення і встановлення пам`ятників. Взяти до уваги, що для виплати страхового відшкодування необхідна встановлена у судовому порядку вина водія автомобіля у вчиненні ДТП, а саме: належним чином завірена копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або обвинувальний вирок суду відносно водія автомобіля, які набрали законної сили. Саме ці документи визначають винну особу у скоєнні ДТП (настання цивільно-правової відповідальності страхувальника), та особу, що є у цій ДТП потерпілою або є цивільним позивачем. Просили відмовити у задоволенні цивільного позову, остільки при пред`явленні необхідних документів для виплати, потерпілій, така буде здійснена.

Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході судового розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною. Суд, при розгляді справи в межах оголошеної ОСОБА_8 підозри, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілу, вивчивши документи та дослідивши всі докази, зібрані в матеріалах кримінального провадження і отримані в ході судового розгляду від учасників процесу, заслухавши міркування і доводи прокурора, захисника, пояснення представника потерпілої, приходить до переконання, що дані досудового розслідування підтверджують зміст та суть оголошеної обвинуваченому підозри, виходячи з наступного.

За диспозицією ч.3 ст.286 КК України кримінальна відповідальність настає в разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб. Таким чином з`ясуванню під час судового розгляду підлягали обставини, що свідчать про порушення водієм ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, передбачених Правилами дорожнього руху України, настання наслідків у вигляді загибелі кількох осіб, а також причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями правил безпеки руху та наслідками. Зазначені обставини, судом встановлювалися шляхом перевірки та оцінки доказів, якими відповідно до ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №12/рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Вбачаючи підстави до визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, прокурором надано суду докази про злочин та особу, яка його вчинила, з інформацією про порядок їх отримання, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 липня 2016 року про реєстрацію кримінального провадження №0000205 за фактом подій дорожньо транспортної пригоди в с.Орловець Городищенського району Черкаської області 23 липня 2013 року (а.к.п.5 том 4);

- даними протоколу огляду місця події від 23 липня 2016 року з планом-схемою ДТП та фото таблицею до нього, який підтверджує факт та місце дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_8 .. Огляд проводився слідчим СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_19 , з 16год. 30хв. до 18год. 00хв., та здійснювався за участі експерта Черкаського НДЕКЦ, понятих, у ясну погоду, без опадів, при денному освітлені, при температурі повітря +25 градусів Цельсія, в напрямку м. Городище до с. Орловець Городищенського району. Вид пригоди зіткнення ТЗ, без зміни обстановки на місці ДТП до початку огляду. Місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на 177 км. 336 м. а/д Київ - Знам`янка, спуск по напрямку с. Орловець. Дорожнє покриття асфальтоване, сухе, для двох напрямків шириною 10,6м.. Число смуг для руху напрямку, огляду дві, їх ширина 32; 3,7м.. Число смуг для руху назустріч напрямку огляду одна їх ширина 3,7м.. На проїжджій частині нанесені дорожня розмітка 1.1., 1.7., 1.8. ПДР України. Радіус закруглення відсутнє. До проїжджої частини примикають: праворуч узбіччя, ліворуч узбіччя. Далі за узбіччям розміщені праворуч посадка, ліворуч дерева. Спосіб регулювання руху на цій ділянці вимогами ПДР щодо руху поза населеним пунктом. Місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду Д.з. 5.21.1. «Кінець додаткової смуги руху». Видимість дороги 300м., зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 300м., при денному світлі 300м., оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля: вправо 50м., вліво 50м.. Наявний труп ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться біля автомобіля «Шевроле Авео», на спині, ноги та руки витягнуті вдовж тулуба, пошкоджена голова трупа. Зафіксовано на фото, вид проїзної частини автодороги Київ - Знам`янка, на 177 км. + 336 м., вигляд сліду юзу переднього лівого колеса автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 та кінцевого розташування транспортних засобів (1, 2), детальний вид сліду юзу переднього лівого колеса автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 (3), вид проїзної автодороги Київ Знам`янка, на 177 км. + 336 м., вигляд подряпин на асфальтобетоні, осипу скла, пластикових та кінцевого розташування транспортних засобів (4), вид кінцевого розташування та пошкодження передньої частини автомобіля ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 (5), вид кінцевого розташування та пошкоджень передньої частини автомобіля ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 (6), вид кінцевого розташування та пошкодження CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 (7), вид кінцевого розташування та пошкоджень автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 , положення трупа ОСОБА_15 на місці пригоди (а.к.п. 96-104 т.1);

- даними протоколу огляду транспортного засобу ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 від 23 липня 2016 року з фототаблицею до нього, складеного слідчим СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області майором поліції ОСОБА_19 , за участі експерта НДЕКЦ, та понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , при огляді встановлено зовнішні пошкодження сконцентровані в передній частині автомобіля, деформовано: передній бампер, праве та ліве передні крила, капот, розгерметизовано передні колеса, пошкоджені переднє, переднє ліве та заднє ліве скло (а.к.п. 105 108 т.1);

- даними протоколу огляду транспортного засобу CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 від 23 липня 2016 року та фото таблицею до нього, складеного слідчим СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області майором поліції ОСОБА_19 , за участі експерта НДЕКЦ, та понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , при огляді встановлено зовнішні пошкодження сконцентровані в передній лівій частині, а саме деформовано: передні ліві двері, переднє ліве крило, дах в передній частині, диск переднього лівого крила, передні колеса розгерметизовано, пошкоджені стікла (кріс заднього), деформований капот (а.к.п. 109 112 т.1);

- даними протоколу огляду місця події від 23 липня 2016 року, складеного слідчим СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_22 , на підставі повідомлення про подію, в присутності понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , проведеним оглядом приміщення моргу Городищенського РТМО, яке розташоване за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Гагаріна, встановлено в приймальній залі на металевій каталці знаходиться труп ОСОБА_14 , на трупові мається одяг, футболка червоного кольору з написом «Dedim», джинсові штани синього кольору на яких мається ремінь білого та чорного кольорів, взутий у кросівки синього кольору, шкарпетки червоного кольору, труси синього кольору, на передніх кишенях виявлено речовину червоного кольору, яка зовні схожа на кров, на обличчі трупа мається речовина червоного кольору, яка зовні схожа на кров, яка знаходиться на підборідді та правій щоці, біля правого вуха, навколо, окрім того на правій скроневій частині голови виявлено дві зсадини, при огляді лівої руки на передній частині кисті виявлено гематому, окрім того на руці вздовж руки до плеча виявлено зсадини та нашарування речовини червоного кольору, окрім того на середньому пальці правої руки виявлено округлу обручку з металу жовтого кольору (а.к.п. 113 115 т.1);

- даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №4/1191 від 07 вересня 2016 року, з графічною схемою до висновку, про те, що в первинний контакт вступали передня частина автомобіля ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 , на відстані близько 80см від правого краю автомобіля, та передній лівий кут автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 ; в момент первинного контакту кут між повздовжніми вісями автомобіля ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 та автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. і НОМЕР_3 знаходиться в межах близько 150° ±5°; зіткнення автомобілів ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 та CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 сталося на смузі руху автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 перед початком утворення сліду юзу лівого переднього колеса даного автомобіля по якому було нанесено удар, тобто на смузі руху від м. Городище в напрямку села Орловець; в момент зіткнення обидва транспортні засоби перебували в русі (а.к.п. 116 123 т.1);

- даними висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/1192 від 31 серпня 2016 року, згідно якої, до моменту ДТП ходова частина, робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 перебували в працездатному стані (а.к.п. 124 130 т.1);

- даними висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/1193 від 06 вересня 2016 року, згідно якої до моменту ДТП рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля CHEVROLET AVEO д.н. НОМЕР_3 перебували в працездатному стані (а.к.п. 131 137 т.1);

- даними висновку судової автотоварознавчої експертизи №060 від 19 жовтня 2016 року з додатками, згідно якої вартість автомобіля CHEVROLET Aveo, реєстраційний № НОМЕР_3 до його пошкодження під час ДТП, 23 липня 2016 року, становить 119690 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто) гривень. Матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля CHEVROLET реєстраційний № НОМЕР_3 в результаті його пошкодження під час ДТП, 23 липня 2016 року складає 119690 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто) гривень (а.к.п. 138 157 т.1);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03 листопада 2016 року, з планом-схемою ДТП та фототаблицею до нього, складеного слідчим СУ ГУ НП в Черкаській області майором поліції ОСОБА_19 , за участю підозрюваного ОСОБА_25 , захисника ОСОБА_26 , спеціаліста Черкаського НДЕКЦ, у присутності понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , слідчим експериментом встановлено: слідчим на місці проведення слідчого експерименту запропоновано підозрюваному ОСОБА_8 показати про події, які сталися 23.07.2016 року, близько 15 години 30 хвилин, на 177 км. + 336 м. а/д Київ Знам`янка, на що останній добровільно погодився. Слідчий запропонував підозрюваному ОСОБА_8 вказати на проїзній частині, де знаходилося місце зіткнення транспортних засобів, на що останній добровільно погодився, та вказав, заміром встановлено, що місце зіткнення знаходиться на відстані 1 м. від лінії дорожньої розмітки, яка позначає край додаткової смуги (смуги розгону), та на відстані 336 м. від кілометрового показнику 177, тобто на смузі, яка знаходиться в с. Орловець. Слідчий запропонував підозрюваному ОСОБА_8 вказати розташування його автомобіля на дорозі перед зміною напрямку руху вліво, на що останній погодився та вказав, заміром встановлено, що автомобіль знаходився на відстані 0,5 м. від осі переднього лівого колеса до осьової лінії дорожньої розмітки 1.1 ПДР України та на відстані 0,6 м. від осі заднього лівого колеса, до осьової дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, на відстані 10,5 м. від осі переднього лівого колеса, до місця зіткнення, при цьому встановлено, що відстань від середини передньої частини автомобіля до місця зіткнення складає 10,5 м., ухил при горизонтальному встановленні планки 1 м., висота 0,04 м.. Слідчим запропоновано підозрюваному ОСОБА_8 відтворити темп руху в якому він рухався з моменту зміни напрямку руху вліво до моменту зіткнення, на що останній погодився та вказав, заміром встановлено, що час руху автомобіля з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення склав t1 - 5,2 с., t2 5,5 с., t3 5,8 с.. Під час слідчого експерименту використовувалися рулетка довжиною 30 м., секундомір, статистичний автомобіль ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_4 , фотоапарат «Nikon». Заяв, зауважень не надходило. (а.к.п. 158 163 т.1);

- даними висновку експерта №02-01/2014 від 06 жовтня 2016 року, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи по медичним документам згідно якого у ОСОБА_18 відповідно до даних медичної карти, мали місце ушкодження: гематоми (крововиливи), рана м`яких тканин голови та обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виставлений в лікарні діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, поставлені під знаком питання, тобто взяті під сумнів, не підтверджено клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому за п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається (а.к.п. 164 т.1);

- даними висновку експерта №02-01/2011 від 06 жовтня 2016 року, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи по медичним документам згідно якого у ОСОБА_8 відповідно до даних медичної карти, мали місце ушкодження: закритий перелом зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, закритий перелом головки п`ятої п`ясної кістки лівої стопи; рани обличчя, правого стегна, правого ліктьового суглобу; численні поверхневі садна та рана грудної клітки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних у постанові про призначення експертизи і відносяться: закритий перелом зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, закритий перелом головки п`ятої п`ясної кістки лівої стопи до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани обличчя, правого стегна, правого ліктьового суглобу до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; численні поверхневі садна та рани грудної клітки до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно Актів хіміко-токсилогічного дослідження крові та сечі ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлений. Виставлений неврологом діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку поставлений під знаком питання, тобто взятий під сумнів, не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому за п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається (а.к.п. 165-166 т.1);

- даними висновку судово-автотехнічної експертизи №742/16-23 від 28 вересня 2016 року, згідно якої, у даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_29 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України; у даній дорожній обстановці, водій автомобіля Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_14 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України; у даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_25 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилось у причинному зв`язку з розвитком механізму ДТП; визначити причинний зв`язок між діями водія автомобіля Chevrolet Aveo НОМЕР_3 ОСОБА_14 та розвитком механізму ДТП не представляється можливим (а.к.п. 167 169 т.1);

- даними висновку судової автотехнічної експертизи №18521/16-52 від 23 лютого 2017 року, згідно якої водій автомобіля ВАЗ-2108 повинен був згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху перед зміною напрямку руху впевнитись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху. Згідно вимог п.16.13 ПДР, повертаючи ліворуч на перехресті повинен був дати дорогу транспортним засобам, які рухаються прямо. Водій автомобіля Chevrolet Aveo повинен був у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Згідно вимог п. 12.6ґ за межами населеного пункту на дорозі, яка має по одній смузі для кожного напрямку руху він повинен був рухатись зі швидкістю не більше 90км/год. Величина швидкості руху автомобіля Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_3 на момент зіткнення знаходилась в межах 131…137км/год.. Водій автомобіля Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_14 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, рухаючись з максимально дозволеною швидкістю на даній ділянці дороги, де сталася пригода 90 км/год.. В діях водія автомобіля ВАЗ-2108 містяться невідповідності вимогам п.п. 10.1 і 16.13 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля Chevrolet Aveo містяться невідповідності вимогам п.п. 12.3. і 12.6г ПДР. Вказані невідповідності дій обох водіїв вимогам ПДР, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП, та іншими матеріалами справи (а.к.п. 170 175 т.1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №05-11-02/97 від 19 вересня 2016 року, згідно якої на трупі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітки: переломів 2-9 ребер зліва та 4-10 ребер справа, множинних розривів паріетальної та вісцеральної плеври, множинних розривів обох легень, крововиливів в м`які тканини задньої стінки грудної клітки, яка супроводжувалася розвитком двобічного гемопневмотораксу; дані ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя; закритої черепно-мозкової травми: ізольованого крововиливу під м`які мозкові оболонки, крововиливів під м`які покриви голови, саден голови, які мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості, так як у живих осіб вони спричиняють тривалий розлад здоров`я, відносно яких немає даних про їх небезпеку для життя чи спричинення ними загрозливих для життя явищ: закритого перелому лівої стегнової кістки, роздроблення лівого наколінника, крововиливів в м`які тканини лівого стегна і ділянки лівого колінного суглобу, садна лівого колінного суглобу, які мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості, що у живих осіб спричиняють тривалий розлад здоров`я: саден шиї, лівого плеча, лівого плечового суглобу, правого колінного суглобу, які відносно живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі вище вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися в строк, вказаний в постанові, та при ДТП. Смерть ОСОБА_14 настала від тупої травми грудної клітки: переломів 2-9 ребер зліва та 4-10 ребер справа, множинних розривів паріетальної та вісцеральної плеври, множинних розривів обох легень, крововиливів в м`які тканини задньої стінки грудної клітки, яка супроводжувалася розвитком двобічного гемопневмотораксу. Між тілесними ушкодженнями у вигляді тупої травми грудної клітки: переломів 2-9 ребер зліва та 4-10 ребер справа, множинних розривів паріетальної та вісцеральної плеври, множинних розривів обох легень, крововиливів в м`які тканини задньої стінки грудної клітки та настання смерті мається прямий причинний зв`язок (а.к.п. 176 -178 т.1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №05-11-02/98 від 15 вересня 2016 року, згідно якої на трупі ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливів під м`які покриви голови, забійно-рваної рани голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя; синців нижніх кінцівок, які відносно живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі вище вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися в строк, вказаний в постанові, при ДТП. Смерть ОСОБА_15 настала від набряку головного мозку, який розвинувся внаслідок критої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливів під м`які покриви голови, забійно-рваної рани голови. Між тілесними ушкодженнями у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливів під м`які покриви голови, забійно-рваної рани голови та настанням смерті гр. ОСОБА_15 мається прямий причинний зв`язок (а.к.п. 179 181 т.1);

- даними висновку судово-медичної експертизи крові та сечі №2132 від 22 листопада 2016 року, згідно якої в наданих на експертизу зразках крові та сечі громадянина ОСОБА_8 , 1983 р.н., не виявлено: метиловий, етиловий, пропілові, бутилові та амілові спирти, ацетон, хлороформ, етилацетат, бензол, толуол, та 1.2-дихлоретан (а.к.п. 232-233 т.1).

Та дослідженими в судовому засіданні, зі згоди учасників процесу й визнаними доказами у кримінальному провадженні в розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України, доказами наданими захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого, у виді поштових квитанцій про грошові перекази обвинуваченого ОСОБА_8 на відшкодування потерпілій ОСОБА_11 заподіяної шкоди в період досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду на суму 83000,00 грн. (а.к.п. 133-138 том 3).

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, здійснив у нарадчій кімнаті детальний правовий наліз усіх досліджених доказів з учасниками процесу і дав належну оцінку кожному з них у їх сукупності та у взаємозв`язку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Верховним Судом України зроблено правовий висновок, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен з водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Прокурор в судовому засіданні, як доказ винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3ст.286 КК України, послався на недотримання вимог п.10.1.Правил дорожнього руху, яким визначено, що перед зміною напрямку руху водій повинен впевнетися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху та згідно п. 16.13 Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч на перехресті повинен був дати дорогу транспортним засобам, які рухаються прямо, за обставин вказаних у обвинувальному акті, про що зазначено у висновку експерта №18521/16-52 від 23.02.2017 року, та необхідності врахування, що в первинний контакт вступали передня частина автомобіля ВАЗ-2108 на відстані близько 80 см. від правого краю автомобіля марки «CHEVROLET Aveo» і зіткнення автомобілів сталося на смузі руху автомобіля марки «CHEVROLET Aveo», перед початком утворення сліду юзу лівого переднього колеса даного автомобіля по якому було нанесено удар, тобто на смузі руху від м.Городище в напрямку села Орловець, і в момент зіткнення обидва транспортні засоби перебували в русі, про що зазначено у висновку експерта №4/1191 від 07.09.2016 року.

Також, при вирішенні питання про причинний зв`язок, в судовому засіданні, були досліджені докази щодо наявності у водія, обвинуваченого ОСОБА_8 технічної можливості уникнути шкідливого наслідку та чи була створена аварійна ситуація саме ним, і встановлено на підставі висновку експерта №742/16-23 від 28.09.2016 року, що дії водія автомобіля ВАЗ-2108 при невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з розвитком механізму ДТП, а визначити причинний зв`язок між діями водія автомобіля марки «CHEVROLET Aveo» та розвитком механізму ДТП не представляється можливим з причин, які зазначені в дослідницькій частині по питанню №3 (відсутність в постанові та матеріалах справи відомостей технічного характеру стосовно моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля марки «CHEVROLET Aveo», що встановлюється слідчим шляхом), та взято до уваги на підставі висновку експерта №18521/16-52 від 23.02.2017 року, що водій автомобіля марки «CHEVROLET Aveo» повинен був у відповідності до вимог п.12.3.Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і згідно до п.12.6г Правил дорожнього руху за межами населеного пункту на дорозі, яка має по одній смузі для кожного напрямку руху рухатися зі швидкістю не більше 90 км/год., а величина швидкості руху його автомобіля на момент зіткнення знаходилася в межах 131…137 км/год, при цьому вищевказані невідповідності в діях обох водіїв вимогам Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

ВС ККС у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказав, що злочин, передбачений ст.286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Вищевказані висновки експертиз не суперечать одна одній та узгоджуються між собою із іншими письмовими доказами у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі вину обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєному кримінальному правопорушенні і його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України. Саме тому суд, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, прийшов до переконання, що вони обґрунтовують та доводять пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення, а тому його необхідно притягнути до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.286 КК України та призначити відповідне покарання.

Суд приходить до висновку, ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст.94 КПК України, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.3 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує:

- згідно ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.3 ст.286 КК України, є суспільно небезпечним та тяжким; внаслідок вчиненого злочину загинули дві особи, що є невідворотним наслідком для потерпілої; за кваліфікацією злочин, вчинений ОСОБА_8 відноситься до категорії тяжких злочинів,

- обвинувачений ОСОБА_8 у віці 40 років, осудний, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, під диспансерним (консультативним) наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває згідно довідок №239 і №212 від 19 вересня 2016 року Комунального закладу "Городищенське районне територіальне медичне об"єднання" Городищенської районної ради Черкаської області, до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався згідно довідки Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 17 жовтня 2016 року №5309/61-2016 і вимоги УІАО Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області від 19 вересня 2016 року №63-19092016/71210, в змісті характеристики Шевченківського регіонального інформаційно-обчислювального центру ВП «Одеське відділення» філії «ГІОЦ» ПАТ «Українська залізниця» від 20 вересня 2016 року, тобто за місцем роботи, характеризується позитивно, як грамотний фахівець на посаді інженера-технолога 3 категорії, роботу виконує вчасно і якісно, відповідальний, освоює нові технології, дисциплінований, цікавиться життям колективу, ввічливий, за місцем проживання у довідці-характеристиці виконавчого комітету Цвітківської селищної ради Городищенського району Черкаської області від 19 вересня 2016 року №520 сільський голова зазначив, що є постійним жителем селища, має сім`ю, виховує двох синів, цікавиться спортом, ремонтує комп`ютерну техніку, займає активну громадську позицію, не має шкідливих звичок, скарг від жителів не надходило, має посвідчення водія Серії НОМЕР_5 видане Корсунь-Шевченківським ВРЕР ДАІ УМВС України в Черкаській області 11 лютого 2011 року,

- обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає визнання вини особою, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено,

- приписи ст. 50 КК України щодо того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню злочинів як засудженим, так і іншими особами,

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України,

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України,

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного,

- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним.

Крім того, суд дає оцінку й тому, що ОСОБА_8 , керуючи автомобілем у населеному пункті с.Орловець Городищенського району Черкаської області грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до летальних наслідків у вигляді смерті двох осіб, чим проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людей, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями.

Суд схильний до висновку, що в даному кримінальному провадженні за обставин, що складалися, з врахуванням думки і потерпілої сторони, з якою обвинувачений не примирився, не має спілкування, то звільнення особи від реального відбування покарання не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримання Правил дорожнього руху і не сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів іншими водіями. Відтак, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

В судових дебатах учасники кримінального провадження просили.

Прокурор ОСОБА_7 висловився, що міра покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді 6 років позбавлення волі буде відповідати вимогам чинного законодавства із обов`язковим застосуванням додаткового покарання, з повним відшкодуванням заподіяній потерпілій шкоді.

Захисник ОСОБА_10 зазначила, що суворість міри покарання не забезпечить належного відшкодування шкоди потерпілій, так як обвинувачений буде позбавлений можливості працювати і отримувати дохід.

Обвинувачений ОСОБА_8 у виступі сказав, що добре усвідомлює протиправність своїх дій, із позовними вимогами згідний.

Потерпіла ОСОБА_11 просила притягнути до відповідальності обвинуваченого і призначити йому розмір і вид покарання запропонований прокурором, проти встановлення іспитового строку, з ОСОБА_8 не спілкується, питання відшкодування шкоди не вирішено, втрата рідних для неї людей є неоціненною та змінила весь хід її життя, позовну заяву задоволити, позовні вимоги до Моторного (транспортне) страхового бюро України залишити без розгляду, так як буде звертатися самостійно в позасудовому порядку для отримання виплат.

Представник потерпілої ОСОБА_13 послався, що потерпіла сторона у справі бажає суворої відповідальності обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення, остільки загибель сина і невістки призвела до руйнації генетично роду ОСОБА_30 , на вихованні діда і баби залишився неповнолітній внук, та в силу свого віку вони несуть додаткове навантаження як морально так і фізично, фінансово для його розвитку і забезпечення, тому цивільний позов має бути задоволений повністю.

Цивільний відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України до суду надіслало клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог та виконання обов`язку за зверненням потерпілого на підставі необхідних документів для здійснення страхового відшкодування самостійно без рішення суду.

З врахуванням вище наведеного, суд приходить до переконання, що справедливим, та таким, яке сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_8 , попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, доцільним буде остаточне покарання пов`язане з його ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні, терміном на 3 роки, враховуючи наявність у обвинуваченого такого права на підставі посвідчення водія Серії НОМЕР_5 виданого Корсунь-Шевченківським ВРЕР ДАІ УМВС України в Черкаській області та з врахуванням особи винного (а.с. 218 том 1).

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, остільки підстав для застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням судом при розгляді кримінального провадження не встановлено.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_11 у кримінальному провадженні цивільного позову, який неодноразово уточнювався в розмірі позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в ході судового розгляду заявлено 15 березня 2017 року вперше цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 з вимогами про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 182947,00 грн та моральної шкоди в розмірі 1100000,00 грн., спричинених внаслідок вчинення злочину при ДТП (а.с.31-45 том1).

03 травня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_8 подано заперечення проти позову у якому зазначено про часткове визнання позовних вимог в розмірі про відшкодування матеріальних збитків 24547,00 грн. та відмову в задоволенні інших (а.с.73-78 том 1).

13 лютого 2018 року цивільним відповідачем, обвинуваченим ОСОБА_8 в судовому засіданні подано відзив на позовну заяву за змістом якого позовні вимоги задоволити частково, стягнути на користь потерпілої 51347,00 грн. матеріальних збитків, а в задоволенні інших вимог відмовити (а.с.234-247 том 1).

22 березня 2018 року потерпілою ОСОБА_11 уточнено позовні вимоги і зазначено про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_8 і Моторного (транспортного) страхового бюро України, матеріальних збитків на суму 215037,00 грн., з них, 95347,00 грн. (за поховання 5347,00 грн., поминальні обіди 7200,00 грн., виготовлення та встановлення пам`ятника 82800,00 грн.), 119690,00грн. за пошкоджений автомобіль та 1068000,00 грн. моральної шкоди, що спричинені внаслідок вчинення злочину, та судових витрат в сумі 14500,00 грн. (1500,00 грн. за оплату судово-товарознавчої експертизи за автомобіль, 13000,00 грн. оплата юридичної допомоги по кримінальному провадженню.

В обґрунтування цивільний позивач ОСОБА_11 вказує, що в результаті вчиненого злочину ОСОБА_8 , а саме вчинення дій, наступила смерть сина ОСОБА_14 та його дружини ОСОБА_15 .. На їх поховання витрачено 5347,00 гривень. На поминальний обід витрачено 7200,00 гривень. Виготовлення та встановлення пам`ятника на могилі, створення ритуального комплекту становить суму 50710,00 гривень. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 був пошкоджений автомобіль ОСОБА_14 «CHEVROLET AVEO», його вартість згідно товарознавчої експертизи, на час ДТП 23.07.2016 року становила 119690,00 грн. тому матеріальний збиток, заподіяний в результаті його пошкодження становить саме таку суму, та за проведення даної експертизи сплачено 1500,00грн.. В результаті вчиненого злочину, спричинена тяжка моральна травма і шкода. Без батьків залишився малолітній ОСОБА_18 , опікуном якого в даний час являється ОСОБА_11 .. Дитина залишилася фактично круглою сиротою. Ніхто не може замінити йому батьків, ніхто не зможе замінити батькам загиблих дітей, які були в самому розквіті сил і здоров`я і дана втрата фактично безцінна. Моральний біль від втрати дітей, переживань від перенесеного ще більше посилюється від відчуття несправедливості, так як злочинець знаходиться на волі і, на думку потерпілої, не відчуває ніякої відповідальності. Втратила сон, має постійні головні болі. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, так як загинули двоє молодих людей, дітей і втрату цю не можливо компенсувати ніяким чином і не можна оцінити всі ті переживання, які пов`язані з їх втратою. Але цей розмір має хоча б якимось чином компенсувати ті емоційні переживання, які довелося перенести потерпілою, та витрати, пов`язані з відновленням її здоров`я, здоров`я малолітньої дитини-сироти, фізичного та психічного стану. Розмір моральної шкоди потерпіла оцінює в 1000000,00 грн., а саме по 500000,00 гривень за смерть кожного з дітей. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести і доводиться переносити їй та її родині, неповнолітній дитині, яка залишилася навіки без батьківської ласки, його якесь влаштування в даному житті. Малолітній під час ДТП отримав легкі тілесні пошкодження, зазнав фізичного болю, моральної травми від ДТП і ОСОБА_11 , як його опікун, оцінює спричинену йому моральну шкоду в суму 100000,00 грн.. Вважає, що дані розміри спричиненої моральної шкоди являються співрозмірними спричиненим моральним збиткам і можуть хоч в якійсь мірі компенсувати моральну шкоду, спричинену злочином. Потерпілою в ході розслідування кримінальної справи та підготовці цивільного позову отримано юридичну допомогу і залучено до участі по справі адвоката. Вартість юридичних послуг складає 13000,00 грн., що підтверджується копією договору про отримання юридичних послуг та квитанцією про їх оплату. Дані витрати також необхідно стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_8 (а.кп.. 6-7 т.2, а.к.п. 31-34 т.1).

22 березня 2018 року на підставі ухвали Городищенського районного суду Черкаської області другим цивільним відповідачем у спорі залучено співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.к.п. 6-7 том 2, а.к.п.14-15 том 2). Цивільний відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, заперечило щодо заявлених вимог, та надали відзив на позов 19 червня 2018 року (а.к.п. 33-51 том 1), в якому зазначають, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не відноситься до юридичної особи стосовно якої здійснювалося чи може бути здійснено кримінальне провадження за ч.3 ст.286 КК України, отже не може бути цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, крім того судовий розгляд триває і не прийнято рішення про винність особи та не заперечили, що 27 вересня 2016 року до них надійшло повідомлення від ОСОБА_31 (сестри потерпілого) про ДТП і було надіслано відповідь про необхідність надання додаткових документів і вироку суду, а також надано доручення 05 жовтня 2016 року аварійному комісару ТОВ «АК`Укравтоекспертиза»» провести огляд пошкодженого автомобіля, скласти протокол, зробити фото, в результаті чого був складений висновок експерта №060 від 19 жовтня 2016 року з оцінкою матеріального збитку 119690,00 грн., що дорівнює його ринковій вартості, та 10 вересня 2015 року було укладено договір з ТОВ «Аудатекс Україна» про надання послуг з придбання доступу та розміщення на платформі Автоонлайнінформації про продаж транспортного засобу "CHEVROLET AVEO", 2008 року випуску та отримано пропозицію, як найкращу, з ціною 19021,00 грн., в результаті чого встановлено регламентну виплату 100669,00 грн.(119,690- 100669,00=100669,00), яка може бути здійснена спадкоємцю ОСОБА_14 у разі надання вироку суду, яким буде встановлена вина особи, яка несе матеріальну відповідальність перед потерпілим. В решті позовних вимог відмовити через необґрунтованість та не підтвердження належними доказами (а.к.п. 33-36 т.2).

25 червня 2018 року цивільний позивач, потерпіла ОСОБА_11 подала до суду письмову заяву, що позовні вимоги до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на підставі п.7 ст.128 КПК України, слід залишити без розгляду, з повідомленням, що за собою залишає право пред`явити вимоги МТСБУ у цивільному провадженні (а.к.п. 54 т.2).

25 січня 2019 року, під час судового розгляду, цивільний позивач, потерпіла ОСОБА_11 уточнила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині стягнення моральної шкоди, з урахуванням відшкодованої останнім, на її думку, в рахунок моральної шкоди, суми в розмірі 47000,00грн., про стягнення моральної шкоди в розмірі 1053000,00 грн., а в частині матеріальної шкоди, судових витрат, пред`явлені вимоги залишила без змін.

28 січня 2019 року у кримінальному провадженні постановлено вирок суду і вирішено цивільний позов. 29 жовтня 2019 року вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції(а.к.п.78-88 том 2, а.к.п.178-184 том 2).

10 лютого 2020 року цивільний позивач, потерпіла ОСОБА_11 після підготовчого судового засідання подала знов уточнену позовну заяву про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 180037,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 1035000,00 грн. у зв`язку з новим розглядом судової справи, зазначивши відповідачем ОСОБА_8 (а.к.п. 4 том 3).

29 вересня 2020 року цивільний позивач, потерпіла ОСОБА_11 подала знов уточнену позовну заяву про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 180237,00 грн., які складаються з витрат на поховання 5347,00 грн., за поминальні обіди 7200,00 грн., виготовлення та встановлення пам`ятника 48000,00 грн. і 119690,00 грн. за пошкоджений автомобіль, та моральної шкоди в розмірі 1017000,00 грн. і судові витрати, які складаються з 24500,00 грн., а саме 1500,00 грн. за оплату судової товарознавчої експертизи автомобіля та 23000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги, і стягнути їх з ОСОБА_8 (а.к.п.155-163 том 3).

Цивільний відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, заперечило щодо заявлених позовних вимог, та надали заяви з письмовими поясненнями від 16 лютого, 30 жовтня 2023 року про відмову в позові про відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої та необхідність представлення належних документів для здійснення страхових виплат (а.к.п.119-122 том 4).

Судом зроблено правовий аналіз цивільних правовідносин між учасниками процесу. При вирішенні цивільного позову та визначенні суми відшкодування,суд застосовуєположення діючого законодавства, а саме КПК України, ЦПК України, ЦК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів», Закон України "Про дорожній рух", Закон України «Про поховання та похоронну справу», постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та практику Європейського суду з прав людини.

За нормами ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, - п.3 ч.2 ст.11 ЦК України. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно до ст.127, ст.129 ЦПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні і ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати ст.1201 ЦК України. За нормами ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого -комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

Факт родинних відносин між цивільним позивачем ОСОБА_11 та потерпілими у ДТП ОСОБА_32 , ОСОБА_15 підтверджується копією свідоцтва про народження та встановленими і перевіреними доказами у справі. Згідно розпорядження №253 від 14 вересня 2016 року Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області ОСОБА_11 набула статусу опікуна над малолітнім ОСОБА_18 , внуком (а.к.п. 33-36 том 2). Органом досудового розслідування встановлено вину, яка знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , і є підставою для відшкодування в тому числі і шкоди, як власником джерела підвищеної небезпеки, яка на час судового розгляду є не відшкодованою добровільно. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю двох осіб в результаті дії транспортного засобу марки ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільним кодексом України та іншим чинним вищезазначеним законодавством. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 23 липня 2016 року, за участю транспортного засобу марки «CHEVROLET AVEO» з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 , і транспортного засобу марки «ВАЗ-2108» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована, на відміну від того, що у ОСОБА_14 був страховий поліс №АІ/9792963 зі строком дії 08.07.2016 по 07.07.2017 включно.

Заявлена потерпілою, цивільним позивачем, у цивільному позові майнова шкода підлягає стягненню з обвинуваченого у розмірі, доведеному належними і допустимими доказами на підтвердження понесення витрат, яких вона зазнала, з урахуванням відшкодованого на час прийняття судового рішення розміру добровільного відшкодування отриманого від обвинуваченого, та становить до стягнення з ОСОБА_8 в розмірі:

- 5347,00 грн. витрати на поховання згідно товарного чеку від 25 липня 2016 року,

- 48000,00 грн. витрати на виготовлення та встановлення пам`ятників, вартість яких частково відшкодована МТСБУ у розмірі 34800,00 грн. від загальної суми,

- 669,00 грн. вартості матеріального збитку власнику транспортного засобу за пошкоджений автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» (з урахуванням висновку експерта №060 від 19.10.2016 року (а.к.п. 138 157 т.1) та суми в розмірі 100000,00 грн., яка підлягає виплаті згідно довідки МТСБУ №3/1-05/33455 від 21.12.2016 року і є регламентною виплатою в розумінні ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» та обмежується лімітом відповідальності (а.к.п. 44 т.2), з метою не допущення подвійного стягнення заявленої суми відшкодування.

Суд, вважає за необхідне, відмовити в задоволенні вимог позивача в частині відшкодування на її користь матеріальної шкоди щодо стягнення витрат на поминальні обіди в розмірі 7200,00 грн., оскільки зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої Закону України «Про поховання та похоронну справу» випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. Виходячи з визначення поняття поховання, до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, що також викладено у Постанові Верховного Суду від 27.03.18 (Справа № 496/1117/15-к), в якій зазначено, що витрати на поминальні обіди не відносяться до витрат, пов`язаних із похованням.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку і щодо їх часткового задоволення.

Так, особа, за нормами ст.23 ЦПК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст.1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.За нормами п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Під час вирішення позовних вимог у цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення.

Згідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, яка має бути сплачена страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, позивач, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування обвинуваченим різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика. Отже, виходячи з аналізу вищевикладених норм закону, враховуючи, що суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про наявність обов`язку обвинуваченого відшкодувати потерпілому завдану йому моральну шкоду, остільки питання відшкодування моральної шкоди від МТСБ потерпіла бажає вирішувати в позасудовому порядку і відповідно подала заяву про залишення позову в цій частині без розгляду.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд виходить з того, що в результаті ДТП загинув рідний син позивачки, в зрілому віці, самостверджений, працюючий, мав сім`ю,дружину, виховував сина, характер та час моральних і душевних страждань потерпілої не має обмеження в часі, пережила і переживає психологічні страждання. Набуті нею негативні емоції, душевний біль, туга, від дій обвинуваченого, порушені її нормальні життєві зв`язки, вона дотепер терпить великі душевні страждання, змушена докладати значних життєвих зусиль для організації свого життя. У ДТП потерпіла і її невістка, як рідна і дорога їй людина, з якою мала доброзичливі відносини і гарне ставлення. Все це ускладнюється і тим, що виховує внука, який перебуваючи пасажиром в автомобілі марки «CHEVROLET AVEO» теж отримав тілесні ушкодження, які суміжні із життям, і наразі вона займається його вихованням і утриманням. Її пригнічує і болить те, що син був гарним батьком, любив сім`ю, матеріально забезпечував її, і хлопчик мав зростати у батьківській любові і турботі, навчатися у шкільному закладі із високим рівнем розвитку, а не сільського типу, розвиватися шляхом участі в додаткових гуртках, мати дитячі розваги, чого вона не в змозі забезпечити за місцем свого проживання. Все наведене змінило сутність життя, яке фактично втратило сенс. Зруйноване їх з чоловіком генетичне родинне дерево. Виходячи з меж заявленого позову, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, відшкодування обвинувачем частково шкоди добровільно, право на отримання страхової виплати від страховика, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 частково та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином на її користь 1000000,00 (один мільйон) гривень..

В частині відшкодування витрат в розмірі 1500 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості автомобіля, що підтверджується копією квитанції №002189 з підписом експерта-автотоварознавця ОСОБА_33 , то суд погоджується із такими як обґрунтовані до стягнення.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечувала проти відшкодування заподіяної шкоди лише обвинуваченим, стверджувала що таку слід стягнути і з МТСБ, з чим суд погоджується, але з огляду на приписи ст.ст.11,13 ЦПК України та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врахоує, що порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком врегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини. Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого. Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування.

Таким чином у загальному підсумку з обвинуваченого до стягнення підлягає 54016,00 грн. матеріальної шкоди і 1000000,00 грн. моральної шкоди.

Суд, приймаючи до уваги заяву цивільного позивача, потерпілої ОСОБА_11 з урахуванням п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, приходить до думки, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, що пред`явлені до Моторного (транспортного) страхового бюро України при розгляді кримінального провадження, підлягають залишенню без розгляду.

Щодо відшкодування витрат потерпілій на професійну правничу допомогу, то суд враховує положення ст.ст.118,120 КПК України, ст.ст.133,137 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та при визначенні суми відшкодування виходить з двох критеріїв: реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, ураховуючи конкретні обставини справи, а також фінансовий стан обох сторін. Аналогічні критерії у своїй роботі застосовує Європейський суд із прав людини, коли присуджує судові витрати згідно зі ст.41 Конвенції з прав людини. Як свідчить судова практика, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

За нормами п.1 ч.1 ст.118КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач ч.2 ст.120 КПК України.Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом - представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.За нормами ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ст.133 ЦПК України.

Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст.137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Судом встановлено, що 02 серпня 2016 року, в кримінальному провадженні, між потерпілою ОСОБА_11 та адвокатом Черкаського обласного відділення Всеукраїнської громадської організації «Спілка адвокатів України» ОСОБА_12 , укладено договір про надання юридичних послуг (а.п. 43 т.1), та згідно угоди обумовлено гонорар в розмірі 13000,00грн., отримання визначеної суми підтверджено у судовому засіданні сторонами та стверджено документально (а.п. 44, 45 т.1), і у зв`язку із апеляційним оскарженням вироку суду та новим судовим розглядом, такі витрати на час закінчення слухання складають в загальному підсумку 23000,00 грн., що відповідає ст.124 КПК України, ст.137 ЦПК України. Наявність наданих стороною позивача доказів, які містяться у матеріалах справи, дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_11 в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 23000,00 грн..

При виконанні вироку суду, слід врахувати, що відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район та Кам`янський район Черкаської області були ліквідовані і включені до складу нових Черкаського району та Звенигородського району, тому місце проживання учасників процесу зазначено з відповідним посиланням.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_8 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися, тому доцільно покласти на Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області виконання вироку, шляхом забезпечення прибуття засудженого до місця відбування покарання.

У кримінальному провадженні маються процесуальні витрати за проведення судових експертиз згідно довідок: № 19/124-8229 від 31 серпня 2016 року в сумі 703 грн. 68 коп.; № 19/124-8376 від 06 вересня 2016 року в сумі 703 грн. 68 коп.; № 19/124-8424 від 07 вересня 2016 року в сумі 2116 грн. 96 коп., та Акту здачі-приймання висновку експерта №18521/16-52 від 23 лютого 2017 року в сумі 7428,00 грн., Акту здачі-приймання висновку судового експерта №866-16 від 28 вересня 2016 року в сумі 2643,00 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь Держави, у зв`язку з постановленням вироку щодо нього, як обвинуваченого на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Долю речових доказів, суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України: автомобіль марки «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_2 , що переданий на зберігання до Городищенського ВП ГУНП в Черкаській області (Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області), слід залишити в розпорядженні ОСОБА_8 , автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» державний номерний знак НОМЕР_3 , що переданий на зберігання до Городищенського ВП ГУНП в Черкаській області(Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області), слід повернути за належністю власнику (спадкоємцю).

Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України і призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Термін відбуття покарання рахувати обвинуваченому ОСОБА_8 з часу набрання законної сили вироком суду та приведення його до виконання.

Запобіжні заходи обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Виконання вироку суду в частині етапування засудженого ОСОБА_8 до місця відбування покарання покласти на Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт.Цвіткове Городищенського району Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , процесуальні витати у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 13595,32 грн. на користь Держави отримувач коштів ГУК у м.Києві 22030106 , банк отримувача Казначейство України, (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікацій доходів бюджету 22030106.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000205 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 180237,00 грн., які складаються з витрат на поховання 5347,00 грн., за поминальні обіди 7200,00 грн., виготовлення та встановлення пам`ятника 48000,00 грн., 119690,00 грн. за пошкоджений автомобіль, та моральної шкоди в розмірі 1017000,00 грн. і судових витрат, які складаються з 24500,00 грн., а саме 1500,00 грн. за оплату судової товарознавчої експертизи автомобіля та 23000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт.Цвіткове Городищенського району Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючого, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження с.Жаботин Кам`янського району Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , пенсіонерка, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_2 кошти на відшкодування:

- матеріальних збитків в сумі 54016 (п`ятдесят чотири тисячі шістнадцять) грн. 00 коп. з них: 5347,00 грн. витрат на поховання, 48000,00 грн. виготовлення та встановлення пам`ятників, 669,00 грн. вартості матеріального збитку за пошкоджений автомобіль марки "CHEVROLET AVEO" з номерним знаком НОМЕР_3 належний потерпілому ОСОБА_14 ,

- моральної шкоди в розмірі 1000000,00 (один мільйон) грн.,

- судових витрат в сумі 24500,00 (двадцять чотири тисяч п`ятсот) грн., які складаються з: 1500,00 грн. за оплату судової товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля марки "CHEVROLET AVEO" з номерним знаком НОМЕР_3 належний потерпілому ОСОБА_14 та 23000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги представника, адвоката ОСОБА_12 ..

В задоволенні інших позовних вимог цивільного позивача, потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в частині про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до Моторного (транспортного) страхового бюро України, залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки "ВАЗ-2108" державний номерний знак НОМЕР_2 , що переданий на зберігання до Городищенського ВП ГУНП в Черкаській області (Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області), залишити в розпорядженні ОСОБА_8 ,

-автомобіль марки "CHEVROLET AVEO" державний номерний знак НОМЕР_3 , що переданий на зберігання до Городищенського ВП ГУНП в Черкаській області(Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області), повернути за належністю власнику (спадкоємцю).

Копію вироку суду надіслати для відому і виконання до Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, Городищенський районний суд Черкаської області, протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1