Березівський районний суд Одеської області
26.01.2024
Справа № 494/640/21
Провадження № 1-кп/494/36/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000051 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Березівка Одеської області, з середньою освітою, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не працюючий, не одружений, раніше не судимий

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 року приблизно о 06:00 годині, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 прибув на ділянку берегу Тілігульського Лиману, що розташована між с. Златоустово та с. Лисенкове Березівського району Одеської області та у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення рибопромислових бичкових сіток, які належать ПП імені лейтенанта Шмідта та перебували у водоймі Тілігульського Лиману. Реалізуючи свій протиправний умисел, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, скориставшись тим, що за його діяминіхто не спостерігає шляхом вільного доступу, таємно викрав із водойми Тилігульского лиману три рибопромислові бичкові сітки довжиною 75 м. ,висотою 0,60 м, які належать ПП Імені лейтенанта Шмідта, вартістю 5000 грн кожна а всього, викрав майна на загальну сумму 15000 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 15000 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 185 КК України.

Представник потерпілого в судове засіданні 26.01.2024 року не з`явилася. Водночас, у матеріалах справи міститься заява від 08.11.2022 року про розгляд справи за їх відсутності. Покарання просять призначити згідно чинного законодавства.

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені кримінального правопорушення та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, не одружений , не працюючий.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 185 КК України у виді громадських робіт. Обвинувачений вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, відшкодування збитків потерпілому, а тому суд вважає за необхідне обрати йому покарання у межах ч. 1 ст. 185 КК України, за якою він обвинувачується у виді громадських робіт передбаченого санкцією статті, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000051, а саме: сітку рибальську (ниткову) 3 шт - повернути потерпілому; сітку рибальську (ліскову) 2 шт, весла 2шт, човен гумовий «BARK» 1 шт, ящик пластмасовий 1 шт, насос 1шт, миска пластикова 1 шт - повернути обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 - не застосовувалися.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000051, а саме: сітку рибальську (ниткову) 3 шт - повернути потерпілому за належністю; сітку рибальську (ліскову) 2 шт, весла 2шт, човен гумовий «BARK» 1 шт, ящик пластмасовий 1 шт, насос 1шт, миска пластикова 1 шт - повернути обвинуваченому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам по справі.

Суддя ОСОБА_1