Справа: № 148/2250/23
Провадження №1-кс/148/389/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Тульчин

Слідчий суддя

Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Шпиків, Тульчинський район Вінницька область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за участю сторін кримінального провадження: старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування зазначено, що старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності, й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно до ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України старший солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Біля 01:00 год. 30.10.2023 старший солдат ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , перебували в гостях у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирішили поїхати до їхнього спільного знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_4 , щоб з`ясувати у останнього, чому він їм не повертає грошові кошти які заборгував.

Приїхавши до вищевказаного домогосподарства, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали гукати ОСОБА_10 , однак останній до них не вийшов та в той час вони помітили на вулиці біля даного домогосподарства автомобіль «ВАЗ 2106» синього кольору, 1984 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві користування належить ОСОБА_10 . Помітивши даний автомобіль у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник спільний умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

З цією метою ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим єдиним злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи ні дійсного ні гаданого права керувати чи володіти транспортним засобом, без дозволу власника та всупереч його волі, попередньо переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використати його для власних потреб, відчинили незамкнені водійські двері, тим самим незаконно проникли до вказаного автомобіля.

У подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що в даному автомобілі була відсутня акумуляторна батарея та не маючи змоги завести двигун, відштовхали його руками на долину за межі населеного пункту, чим здійснили його переміщення у просторі, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, тобто протиправно заволоділи механічним транспортним засобом.

До ЄРДР внесено відомості за № 0000419 від 30.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 207-211 КПК України, о 20:50 год.30.10.2023, ОСОБА_4 був затриманий та 31.10.2023 в порядку, визначеному ст. 276-278 КПК України, останньому оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , мотивована тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного; перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідча, прокурори підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечив та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки має постійне місце проживання разом з бабусею, також підтвердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, як йому інкримінується органом досудового розслідування. Разом з тим, повідомив, що він дійсно в червні місяці 2023 року залишив самовільно військову частину та не повернувся для проходження служби по теперішній час.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики передбаченні ст. 177 КПК України, прокурорами та слідчою не доведено, необгуруновано застування найсуворішого запобіжного заходу, підозрюваний має соціальні зв`язки та місце проживання біля бабусі, тому просила застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства, 31.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.2010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 6), постанову про створення слідчої групи (а.с. 7), постанову про визначення групи прокурорів (а.с. 8), протокол прийняття заяви (а.с. 9),протокол огляду (а.с. 10, 11, 13-16), протокол допиту потерпілого (а.с. 17, 18), протокол затримання особи (а.с. 19, 20), довідку про судимість (а.с. 24, 25), довідку № 1730 про самовільне залишення військової частини (а.с. 27), довідку про склад сім`ї (а.с. 28), повідомлення про підозру (а.с. 33-36), протокол допиту підозрюваного (а.с. 37, 38).

Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у разі доведеності його вини, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності, оскільки будучи військовослужбовцем самостійно залишив місце несення служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в сумі 53680грн.), оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання підозрюваним на час досудового слідства покладених на нього обов`язків, передбачених пп. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Шпиків, Тульчинський район Вінницька область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області №1.

Початок строку обраховувати з 20:10 год. 30.10.2023, і який закінчується 29.12.2023 включно.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-3, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу вручити підозрюваному, захиснику, слідчому та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 06.11.2023.

Слідчий суддя: