Дата документу 14.12.2023
Справа № 334/4754/23
Провадження № 1-кп/334/589/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000789 від 18.04.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, без інвалідності, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх/малолітніх дітей не має, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

18.04.2023, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїм знайомим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились у кв. АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , взявши зі столу кухонний ніж та утримуючи його в правій руці, наніс ним ОСОБА_6 не менше одного удару в праву частину грудної клітини, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки по середньо-ключичній лінії на рівні 4-5 ребра справа з ушкодженням верхньої частки правої легені, поранення перикарду, судин кореня правої легені, внутрішньо грудної артерії та розвитком гемо-пневмотораксу на фоні геморагічного шоку яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, та надав показання, які за своїм змістом аналогічні обставинам правопорушення, які вказані в обвинувальному акті, а саме 18.04.2023, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він разом із своїм знайомим ОСОБА_6 знаходились у кв. АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_3 , де вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_8 не сподобались висловлювання ОСОБА_6 в його бік, тому він взяв зі столу кухонний ніж та утримуючи його в правій руці, наніс ним ОСОБА_6 не менше одного удару в праву частину грудної клітини. Після вчиненого звернувся до сусідів за допомогою, щоб викликати швидку. Характер та кваліфікацію своїх дій не оспорює. У вчиненому щиро каявся, просив суд суворо не карати та вважав свою поведінку неприпустимою.

Потерпілий ОСОБА_6 у в судове засідання не прибув, в судові засідання викликався неодноразово, повідомлений належним чином. Заяв/клопотань про відкладення судового розгляду, розгляд справи без його участі не подавав. За згодою всіх учасників провадження справа розглянута за відсутності потерпілого, повідомленого належним чином про дату час та місце розгляду справи.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, та документів, що стосуються вирішення питання долі речових доказів у даному провадженні, та відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються вирішення питання долі речових доказів.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що саме він спричинив тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , за викладених в обвинувальному акті обставинах. Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, надав аналогічні показання і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_3 його вік (74 роки), стан здоров`я; те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога чи невролога не перебуває, те, що ОСОБА_3 є пенсіонером, а також має постійне місце реєстрації та проживання; відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій у потерпілого до обвинуваченого; повне визнання вини обвинуваченим, а також його ставлення до вчиненого, яке полягає у щирому розкаювані; позицію прокурора щодо можливості призначення ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства, а також наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, обставини справи, позицію прокурора в судових дебатах, суд погоджується з прокурором та приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавленні волі з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Саме таке покарання та спосіб його виконання, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними цінностями та інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному провадженні відсутні.

Враховуючи особу ОСОБА_3 та приймаючи до уваги призначене покарання, суд не вбачає підстав для обрання відносно останнього будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставіст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази, відповідно до постанов від 26.04.2023, 18.05.2023, 18.04.2023, 16.05.2023, а саме:

- аудіо запис мовного реєстратора від 18.04.2023, який збережено на диску для лазерних систем зчитування формату CD-R, об`ємом 700 МВ зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000789 від 18.04.2023 року;

- відеоматеріали прибуття екіпажу УПП за фактом виявлення ОСОБА_6 18.04.2023 у кв. АДРЕСА_2 - зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000789 від 18.04.2023 року;

- змив зі сліду нашарування РБК з килима у кімнаті №1, змив зі сліду нашарування РБК з підлоги напроти кімнати №2, 2 ножі, предмет, схожий на кухонний ніж, зі слідоами нашарування РБК, голку з нашаруванням крові людини, змиви з долонь підозрюваного ОСОБА_3 , об`єкти, схожі на волосся, матеріал для ДНК дослідження (які зберігаються в камері схову речових доказів Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області квитанція за № 34290) знищити;

- спортивні штани сірого кольору зі слідами нашарування крові людини, пару гумових капців синього кольору зі слідами нашарування крові людини, светр тено-зеленого кольору, що належить ОСОБА_3 , з нашаруванням крові люидин, спортивні штани чорного кольору, що належать ОСОБА_3 , (які зберігаються в камері схову речових доказів Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області квитанція за № 34290) - повернути власнику за належністю або уповноваженій ним особі;

- грошові кошти купюру номіналом 100 гривень (АЕ9077739) та купюру номіналом 20 гривень (ЕГ7389167) вважати повернутими власнику за належністю, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 17.05.2023 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1