Справа №: 343/2386/23
Провадження №: 1-кп/0343/128/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000337 від 18.08.2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Злочин вчинено за таких обставин.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.07.2023 року в справі № 343/1447/23, яка набрала законної сили 31.07.2023 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Будучи належним чином ознайомленим з даною постановою, а саме про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами, оскільки безпосередньо приймав участь при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення і повний текст постанови оголошувався суддею в судовому засіданні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями на всій території України, ОСОБА_4 продовжив керувати транспортними засобами. Так, 17.08.2023 року близько 21:30 год. на автодорозі С090522 між с.Надіїв та с.Рахиня Калуського району Івано-Франківської області, на під`їзді до с.Рахиня, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, був зупинений за порушення ПДР України працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області під час виконання ними своїх службових обов`язків та відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАА № 974459 від 17.08.2023 року, якою притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 252194 від 17.08.2023 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, вказавши, що він знав, про те, що постановою суду позбавлений прав керування транспортними засобами, однак 17.08.2023 року близько 21:30 год. знову керував автомобілем. Розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, автомобіль продав і обіцяє до відновлення прав керування за кермо не сідати.

Так як обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю та надав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів в даному кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого в суду немає, та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить його щире каяття, а до обтяжуючих обставин вчинення злочину в стані сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він за наркологічною та психіатричною допомогою до відповідних лікарів консультативно-діагностичного центру КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» не звертався (а.с. 19-21), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, проживає один.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 13.10.2023 року (а.с. 15-17), ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, його суб`єктивного відношення до вчиненого, думки прокурора, суд вважає, що йому слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, за якою його визнано винним, та призначити покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті.

Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, судові витрати та речові докази в даному кримінальному провадження відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: