Номер провадження 1-кп/521/871/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000250 від 05.04.2023 за ч.1 ст. 126 КК України та за № 0000243 від 03.04.2023 за ч.1 ст. 122 КК України, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч.1 ст. 122, ст. 126-1 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного насильства відносно своєї матері - ОСОБА_6 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні фізичною розправою, що потягло за собою наслідки, у вигляді емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, та завдав шкоди психічному здоров`ю останньої.

Зокрема, 10.02.2023, 14.02.2023, 26.02.2023 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпочинав конфлікти зі своєю матір`ю ОСОБА_6 та вчиняв відносно неї психологічне насильство, що проявилось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні, тим самим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 , у зв`язку із чим, відносно ОСОБА_4 , було складено протоколи про адміністративні правопорушення ВАВ №813146 від 01.03.2023, ВАВ №813147 від 27.02.2023, ВАВ №813143 від 26.02.2023 та притягнутий рішенням Малиновського районного суду Одеської області, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Так, 02.04.2023 приблизно о 14 годині ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні в її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, тим самим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, ОСОБА_4 , умисно, систематично вчиняв психологічне щодо своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань, які виразились у спричиненні останній психологічного болю, моральних страждань та погіршенні якості життя потерпілої.

Крім того, ОСОБА_4 26 лютого 2023 року приблизно о 12 годині, більш точного часу не встановлено, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 знаходились у квартирі за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

В цей час, ОСОБА_4 розпочав конфлікт зі своєї матері з побутових причин ті з мотивів примушування її робити прибирання у квартирі та заборони відпочивати, явної неповажаючі охоронювані законом цінностей життя та здоров`я людини, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, наніс своїй матері ОСОБА_6 не менше трьох ударів кулаком в область голови, надалі взявши обома руками за голову потерпілої не менше трьох разів вдарив об стіну, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у тюрмі струсу головного мозку з мікрознаками ураження центральної нервової системи, з вираженими церебростенічним та вестибуло-атактичним синдромами та гематоми правої вилично-орбітальної ділянки. Зазначені пощкодження не були небезпечними для життя і являють собою єдиний нерозривний комплекс закритої черепно-мозкової травми, тому оцінюються в сукупності, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день). За цим критерієм, відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Суд, провівши судовий розгляд в повному обсязі та оцінивши досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, встановив наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст. 126-1 КК України не визнав. Суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_6 є його матір`ю, з якою він спільно проживає в одній квартирі, але в різних кімнатах. Живе кожен сам по собі. На даний час після всіх подій мати з ним не проживає. З потерпілою ОСОБА_6 були сварки, але фізичну силу до неї не проявляв, тілесних ушкоджень не наносив та нецензурною лайкою не виражався. Буває таке, що на кухні потерпіла щось не вимикає ( газ, воду) та виникають конфлікти, та на це може повисити голос. Також показав, що систематично вживає алкогольні напої по п`ятницям.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ст.126-1 КК України, суд вважає, що його вина у вчиненні даних кримінальних правопорушень в повному обсязі підтверджується показами потерпілої та свідків.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що ОСОБА_4 , є її сином, з яким вони жили разом. Коли ОСОБА_4 заходив до кімнати то бив її, коли пив завжди ображав. Вона вийшла на кухню, зробити чай, зайшов випивший син та почав її принижувати. Казав, що вина не готує, виражався нецензурною лайкою. Вона пішла до кімнати випити таблетку, а він увірвався та став бити по обличчю та голові. Потім схопив за голову та став бити по стіні але потім зупинився. Вона одразу подзвонила дочці. Але ОСОБА_4 почувши, що вона дзвонить, зірвався та знов схопив її за светр. Потім приїхала дочка із своїм чоловіком, але ОСОБА_4 закрився к квартирі та заблокував двері, до квартири прийшлось поліції заходити через балкон.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який показав, що потерпіла ОСОБА_6 є його тещею. ОСОБА_6 подзвонила його дружині та сказала, що син її б`є. Він поїхав до них, але двері ніхто не відчинив. Через двері було чутно крики, ОСОБА_6 , кликала на допомогу, а ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою. Після того, як приїхала поліція, двері всеодно ніхто не відкрив. Поліція викликала МЧС. Після того, як потрапили до квартири побачили ОСОБА_4 п`яного, у своїй кімнаті. ОСОБА_6 знаходилась у коридорі, у неї було червоне обличчя. Також показав, що раніше ОСОБА_4 так себе не поводив, а потім розлучився та почав пити. Хотів, щоб мати з`їхала з квартири. Також неодноразово намагався поговорити із ним.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що є донькою потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , є її братом. ОСОБА_6 , постійно свариться із ОСОБА_4 , приблизно на протязі 5 років. Він постійно порушує її права та вигоняє її з квартири. Мати постійно жаліється, що ОСОБА_4 не дає їй спокою. В той день вранці подзвонила мати та сказала, що ОСОБА_4 знов її чіпає. Я зателефонувала своєму чоловіку та сказала їхати туди та викликати поліцію. Коли вона приїхала на місце то не змогла відкрити двері. Через двері було чутно образливі слова, крики, ОСОБА_4 , був буйним та п`яним. Після даних подій мати знаходилась у лікарні десь 21 22 дні, та стала погано чути. Потім розповіла, що ОСОБА_4 її побив та виганяв з квартири.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судовому засіданні не були беспосередньо допитані, так як прокурор, який підтримував державне обвинувачення, відмовився від дослідження вказаного доказу, як допит даних свідків.

Інших свідків як сторона обвинувачення, так і сторона захисту не заявляли.

Надаючи юридичну оцінку показанням свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд враховує, що свідки були безпосередньо допитаними у судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України.

Свідки, попереджені Судом за дачу завідомо неправдивих показань, не довіряти їх свідченням у Суду підстав не має. При цьому жодних причин для обмови потерпілого чи обвинуваченого Судом не установлено.

Так, зокрема, винність ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст. 122 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні, дослідженими в процесі судового розгляду, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.04.2023, згідно якого ДОП СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області прийняв усну заяву від ОСОБА_6 про те, що 02.04.2023 року приблизно о 14:00 годині в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голосно кричав на адресу заявниці ОСОБА_6 , ображав, чим завдав шкоду психічному здоров`ю гр. ОСОБА_6 , вчинив домашнє насильство. Просить притягнути гр. ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2023 року серія ВАВ №813143, складеного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 27.02.2023 року серія ВАВ №813147, складеного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2023 року серія ВАВ №813146, складеного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП;

- даними постанови Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/6624/23, пр. 3/521/6258/23 від 14.03.2023 відповідно до якої визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному впливу, накладено мінімальне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- даними постанови Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/6556/23, пр. 3/521/6235/23 від 13.03.2023 відповідно до якої визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному впливу, накладено мінімальне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- даними постанови Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/6756/23, пр. 3/521/6341/23 від 15.03.2023 відповідно до якої визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному впливу, накладено мінімальне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03.04.2023, згідно якого слідчий СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області прийняв усну заяву від ОСОБА_6 про те, що 26.02.2023 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту із своєю матір`ю ОСОБА_6 наніс їй приблизно 3 удари кулаком правої руки по голові, після чого ударив приблизно 3 рази рукою у спину;

-висновком експерта № 490 від 20.04.2023 року, відповідно якого: у гр-ки ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з мікрознаками ураження центральної нервової системи, з вираженими церебростенічним та вестибуло-атактичним синдромами, гематома правої вилично-орбітальної ділянки.

Вказані ушкодження утворилися від дії тупого(-их) твердого(-их) предме- та(-ів), індивідуальні особливості якого(-их) у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень міг мати місце удар(-и). Не виключено, що ці ушкодження могли утворитися 26.02.2023 р. в результаті нанесення удару(-ів) ку- лаком(-ами).

Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, слід вважати, що вони нехарактерні для утворення в умовах падіння з положення стоячи на площині.

Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя і являють собою єдиний нерозривний комплекс закритої черепно-мозкової травми і тому оцінюються в сукупності, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день). За цим критерієм, відповідно до п. 2.2.2 "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р ) відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ТЯЖКОСТІ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2023 року та диском до нього, проведеного старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за участю потерпілої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_5 та понятих, з метою уточнення відомостей щодо нанесення тілесних ушкоджень 26.02.2023 року приблизно о 12:00 годині за адресою проживання потерпілій ОСОБА_6 . Відповідно до дослідженого протоколу потерпіла ОСОБА_6 показала, що 26.02.2023 року приблизно об 11:00 годині знаходилась на кухні. В цей час прийшов ОСОБА_13 та спровокував конфлікт. Надалі вона, щоб уникнути конфлікту, пішла до своєї кімнати. Приблизно о 12:00 годині прийшов ОСОБА_13 та сварити її з приводу того, що вона не прибирає у квартирі, не готує їжу. А потім підійшов до неї та наніс їй приблизно 3-4 удари кулаком по голові. Після чого взяв обома руками за голову та вдарив об стіну приблизно 3-4 рази.

Судом також були досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого: паспортні дані; картку ФОП ДПІ в Малиновському р-ні щодо присвоєння ОСОБА_4 . ІН; вимогу №589 УІТ при ГУНП в Одеській області з якої вбачається, що ОСОБА_14 не притягувався до кримінальної відповідальності; інформацію КНП «ООМЦПЗ» про те, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Наведені вище та дослідженні судом докази узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, жоден із досліджених судом доказів учасниками кримінального провадження не оспорюється і під сумнів не ставиться.

Показання обвинуваченого, в яких він заперечує свою вину у вчиненні домашнього насильства та нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості своїй матері ОСОБА_6 при викладених в обвинувальних актах обставинах, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене, оскільки такі показання обвинуваченого в достатній мірі спростовується дослідженими та ретельно проаналізованими судом доказами, що узгоджуються між собою і не викликають у суду сумнівів.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 , підтверджуються наданими обвинуваченням письмовими доказами, які досліджені судом у відповідності до ст. 23 КПК України, які обвинуваченим ОСОБА_4 не спростовані.

Згідно правового змісту норм статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість останнього у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 122, ст.126-1 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії:

-за ст.126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя;

-за ч.1 ст. 122 КК України заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило розлад здоров`я.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 50 КК України, про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України суд визнає: вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку, вчинення кримінальних правопорушень щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 122, ст. 126-1 КК України не тяжкі злочини, враховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є особою пенсійного віку, що він не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Поряд з цим, суд враховує і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження та його ставлення до вчинених ним суспільно небезпечних діяннь, а саме відсутність щирого каяття з приводу скоєного, небажання в подальшому виправитись, а також стійка переконливість щодо правильності своїх дій та вчинків у відношенні до потерпілої.

З огляду на викладене, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, обставин вчинення кримінального правопорушення, його наслідків та враховуючи відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обставин, що його обтяжують, а також те, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк, передбачений санкцією ст.126-1 КК України та у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч.1 ст. 122 КК України.Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання 1 рік позбавлення волі.

Саме таке на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Прокурором заявлено клопотання про обрання щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу тримання під вартою, зважаючи на те, що останній може переховуватися від суду, усвідомлюючи, що йому призначене покарання за у вигляді позбавлення волі та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Враховуючи фактичне ухилення ОСОБА_4 від судового розгляду даного провадження та виду призначеного покарання, яке належить відбувати реально, суд вважає необхідним, до набрання вироком законної сили, також застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування кримінального провадження відсутні.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374, ч.3 ст.382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 126 - 1 КК України та призначити йому покарання:

-за ст. 126 - 1 КК України у виді 4 місяців арешту;

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по день набрання вироком законної сили з розрахунком день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1