Справа № 128/1490/21
Провадження №11-кп/801/146/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000178, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Приборівка Липовецького району Вінницької області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , не одруженої, не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 26.02.2021 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 16292 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 75 копійок.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та вирішено питання про долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 спільно проживали у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 . Близько 16 години 00 хвилин 26.02.2021 ОСОБА_10 після вживання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні спальної кімнати за місцем проживання, розпочала сімейну суперечку з останнім, під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяла до рук ніж та діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, при цьому передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , нанесла йому один удар вказаним ножем в область грудної клітини, спричинивши тілесне ушкодження, від якого останній помер на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 190 від 26.03.2021 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено проникаюче колючо-ріжуче поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у вигляді колото-різаної рани на шкірі передньої поверхні грудної клітки, яка переходить у раньовий канал, що проходить через міжреберні м`язи 6-го та 7-го ребер зліва, клітковину переднього середостіння, проходить в порожнину перикарду та проникає в серце, де сліпо закінчується. Смерть ОСОБА_9 наступила 26.02.2021 від вказаного проникаючого колючо-ріжучого поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком гострої масивної крововтрати, що підтверджується характерними патоморфологічними змінами (прояви зовнішньої кровотечі, гемопневмоторакс та гемотампонада серця кров`ю, порушення мікроциркуляції внутрішніх органів та субендокардіальні екхімози плями Мінакова). Між проникаючим колючо-ріжучим пораненням грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та анатомічних утворень, яке ускладнилось розвитком гострої масивної крововтрати та смертю ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок. Вказане проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_9 , судячи з їх характеристик та згідно «Висновку експерта № 42, 43, 44 медико-криміналістичної експертизи від 01-04.03.2021» має ознаки колото-різаного та могло утворитись від одноразової дії плаского колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав обушок та гостре лезо. Проникаюче колючо-ріжуче поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_9 , яке ускладнилось гострою масивною крововтратою, згідно п. 2.1.3 (й,к,о) «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 від 17.01.1995 МОЗ України належить до тяжкого тілесного ушкодження, як таке, що мало ознаки небезпеки для життя в момент спричинення та стоїть в прямому причинному зв`язку зі смертю. Крім того при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 були виявлені садна на правій кисті, попереку та сідниці, які утворились від контактної дії тупого твердого предмету (предметів) належать до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 не стоять. Раньовий канал колючо-ріжучого поранення грудної клітки ОСОБА_9 проходив спереду назад, знизу до гори та дещо зліва направо, що вказує на будь-яке можливе розташування потерпілого та особи, що спричиняла ушкодження, за умови доступності передньої поверхні грудної клітки на якій було виявлено колото-різану рану. Характер колючо-ріжучого поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_9 , яке ускладнилось гострою масивною крововтратою, (його проникнення в порожнину серця та ушкодження інших важливих анатомічних утворень) виключають можливість виконання ОСОБА_9 активних дій після його заподіяння. Судово-медичних даних, які б могли свідчити про «боротьбу» та «самозахист» на тілі ОСОБА_9 не виявлено. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 морфологічних ознак захворювань, які могли б призвести до настання смерті не виявлено.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено упереджено відносно неї, призначений захисник неналежним чином здійснював її захист, суд не взяв до уваги висновок експерта № 88 від 05.04.2021 щодо її психічного стану. За відсутності беззаперечних та прямих доказів її винуватості ані досудовим слідством, ані судом не перевірено причетність до вчинення злочину інших осіб ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), які залучені в якості свідків з боку сторони обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав, викладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, зазначені положення закону місцевим судом дотримані та висновки щодо доведеності вини особи у пред`явленому обвинуваченні належним чином обґрунтовані.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченої про неврахування судом висновків судової психіатричної експертизи № 88 від 05.04.2021 суд зазначає, що відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України обов`язкове призначення експертизи здійснюється у випадку визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Повертаючись до доводів обвинуваченої суд зазначає, що висновком експерта № 88 від 05.04.2021 констатовано лише необхідність тривалого спостереження та обстеження підозрюваної ОСОБА_7 в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням комплексної стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи для об`єктивного визначення її психічного стану (т. 2, а. п. 43-45).

У зв`язку з отриманням зазначеного висновку органом досудового слідства 20.04.2021 призначено проведення комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи, яка і була проведена 27.05.2021 (т. 2, а. п. 64-70), висновки якої щодо психічного стану ОСОБА_7 покладені в основу вироку.

Також такими, що не грунтуються на законі, суд вважває твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про неефективність її захисту в суді внаслідок неналежного виконання її захисником своїх обов`язків.

Ефективність захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Подальша незгода обвинуваченого з позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність.

Як видно з матеріалів справи, захист ОСОБА_7 під час досудового розслідування та на початковому етапі судового розгляду здійцснювала адвокат ОСОБА_13 . В подальшому відповідно до ухвали місцевого суду від 02.09.2021 (т. 1, а. п. 55) захист здійснювався захисником ОСОБА_14 (т. 1, а. п. 61-62).

Також відповідно до ухвали суду від 02.09.2021 на підставі доручення Регіональ6ного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області з 20.12.2022 захист інтересів обвинуваченої здійснював адвокат ОСОБА_8 (т. 2, а. п. 121). Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 від послуг цього адвоката не відмовлялася, на якість юридичних послуг не скаржилася і не порушувала перед судом питання про залучення іншого адвоката для здійснення її захисту.

Об`єктивних даних про неналежне виконання професійних обов`язків адвоката, яке б могло призвести до істотного обмеження чи порушення прав ОСОБА_7 , передбачених частиною третьою статті 6 Конвенції, статтею 59 Конституції України, статтею 20, частинами третьою, четвертою статті 42 КПК, у матеріалах справи не міститься та оастанньою під час апеляційного розгляду не наведено.

Щодо доводів обвинуваченої про необгрунтованість вироку суду через відсутність прямих доказів винуватості суд зазначає, що

Доказування ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, зокрема непрямих доказів. У постанові ВС ККС від 7 грудня 2020 року у справі №728/578/19 зазначається, що згідно зі ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. При цьому чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (щодо конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. У свою чергу ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з погляду належності, допустимості, достовірності, алей сукупність зібраних доказівз погляду достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (доказування) факту вчинення злочину конкретною особою. Отже, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, зокрема непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність поза розумним сумнівом.

Як убачається з оскаржуваного вироку, свідок ОСОБА_12 показав, що 26.02.2021 через його двір до ОСОБА_15 пройшов ОСОБА_16 і сказав, що йде до ОСОБА_17 випити. Потім він побачив, як ОСОБА_15 ходив до магазину за горілкою і пізніше прийшов до них у будинку. ОСОБА_18 і ОСОБА_15 курили при вході у будинок. Він підійшов до них, покурив, потім зробив круг і знову прийшов до свого подвір`я. Марина сиділа на снігу в істериці та кричала: Напевно я його вбила. В будитнку він побачив, що ОСОБА_15 лежав на дивані витягнувши руку. Він його покликав і побачив, що ОСОБА_15 мертвий. Після чого він викликав поліцію. Слідів боротьби у кімнатах він не бачив.

Свідок ОСОБА_19 надав показання про те, що 26.02.21 він був вдома в селі Приборівка, коли йому подзвонила мати та сказала, щоб він їхав до ОСОБА_17 . У будинку він побачив мертвого брата, який лежав на спині з одкинутою рукою. Брат був одягнений у футболку, він її підняв і там був рушник під яким виявилася рана біля серця. ОСОБА_20 сказав йому, що ОСОБА_10 сказала йому, що вбила ОСОБА_17 . В будинку було все прибрано, чисто. Він викликав поліцію та швидку. Марину вивели з будинку ОСОБА_21 , і в машині поліції вона також підтвердила особисто, що вбила ОСОБА_17 . В будинку також виявили ще одного чоловіка, який спав. Це був ОСОБА_16 , який також був дуже п`яний.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 26.02.2021 він також прийшов гості до ОСОБА_22 і дав ОСОБА_17 200 грн., щоб він купив спиртне. Той пішов до магазину і повернувся з пляшками горілки та ліверною ковбасою. Спиртне вживали всі втрьох, разом з ОСОБА_23 . Після того, як вони вжили одну пляшку горілки він пішов спати у спальню, бо сп`янів та не міг повернутися додому. Двері закрив і що відбувалося далі, не знає. Його розбудив працівник поліції та спитав, що він тут робить. Він пояснив хто він і його вивели з будинку. Тіла він не бачив, як і ОСОБА_23 . Що між ними відбулося, йому не відомо.

Також суд дослідив надані стороногю обвинувачення письмові докази.

Зокрема, відповідно до висновку експерта № 190 від 26.03.2021 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено проникаюче колючо-ріжуче поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у вигляді колото-різаної рани на шкірі передньої поверхні грудної клітки, яка переходить у раньовий канал, що проходить через міжреберні м`язи 6-го та 7-го ребер зліва, клітковину переднього середостіння, проходить в порожнину перикарду та проникає в серце, де сліпо закінчується. Смерть ОСОБА_9 наступила 26.02.2021 від вказаного проникаючого колючо-ріжучого поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком гострої масивної крововтрати, що підтверджується характерними патоморфологічними змінами (прояви зовнішньої кровотечі, гемопневмоторакс та гемотампонада серця кров`ю, порушення мікроциркуляції внутрішніх органів та субендокардіальні екхімози плями Мінакова). Між проникаючим колючо-ріжучим пораненням грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та анатомічних утворень, яке ускладнилось розвитком гострої масивної крововтрати та смертю ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок. Вказане проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_9 , судячи з їх характеристик та згідно «Висновку експерта № 42, 43, 44 медико-криміналістичної експертизи від 01-04.03.2021» має ознаки колото-різаного та могло утворитись від одноразової дії плаского колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав обушок та гостре лезо. Проникаюче колючо-ріжуче поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_9 , яке ускладнилось гострою масивною крововтратою, згідно п. 2.1.3 (й,к,о) «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 від 17.01.1995 МОЗ України належить до тяжкого тілесного ушкодження, як таке, що мало ознаки небезпеки для життя в момент спричинення та стоїть в прямому причинному зв`язку зі смертю. Крім того при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 були виявлені садна на правій кисті, попереку та сідниці, які утворились від контактної дії тупого твердого предмету (предметів) належать до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 не стоять. Раньовий канал колючо-ріжучого поранення грудної клітки ОСОБА_9 проходив спереду назад, знизу до гори та дещо зліва направо, що вказує на будь-яке можливе розташування потерпілого та особи, що спричиняла ушкодження, за умови доступності передньої поверхні грудної клітки на якій було виявлено колото-різану рану. Характер колючо-ріжучого поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_9 , яке ускладнилось гострою масивною крововтратою, (його проникнення в порожнину серця та ушкодження інших важливих анатомічних утворень) виключають можливість виконання ОСОБА_9 активних дій після його заподіяння. Судово-медичних даних, які б могли свідчити про «боротьбу» та «самозахист» на тілі ОСОБА_9 не виявлено. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 морфологічних ознак захворювань, які могли б призвести до настання смерті не виявлено.

Суд також надав належну оцінку протоколу проведення слідчого експерименту від 13.04.2021 за участю обви6нуваченої ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_13 , під час якого підозрювана без застосування будь-якого примусу детально вказала на механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та такий механізм відповідає установленим судово-медичною експертизою тілесним ушкодженням (т. 2, а. п. 58-63).

Згідно ж висновку судової біологічної експертизи від 28.04.2021 за № СЕ-19/102-21/3811-БД генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні руків`я ножа, вилученого на місці події містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_7 (т. 2, а. п. 19-42).

Таким чином сукупність вищенаведених доказів поза розумним сумнівом дозволяють дійти висновку, що саме ОСОБА_7 умисно заподіяла смерть ОСОБА_9 , та її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Окрім цього призначене покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання винної.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000178, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: