Номер провадження № 1-кп/243/207/2023
Номер справи 243/9569/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» листопада 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0001086, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30 липня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 06 вересня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрестище Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 березня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці;

- 17 лютого 2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

ОСОБА_7 захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою продовжено на строк до 20 листопада 2023 року включно.

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за № 0001086, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30 липня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2021 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 11 листопада 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 25 вересня 2023 включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 20 листопада 2023 включно.

В судовому засіданні прокурор заявила Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до шістдесяти днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення Клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення Клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2021 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 11 листопада 2021 року включно з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 25 вересня 2023 року включно з утриманням в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань № 8» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 20 листопада 2023 року включно з утриманням в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань № 8» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Встановлено, що 30 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001086 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

30 липня 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання, суд вважає реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі покинути територію України.

Також суд зазначає, що має місце ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 , може вплинути на свідків, оскільки їх анкетні відомості знайомі йому з матеріалів кримінального провадження, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю або погрозою застосування насильства.

Суд погоджується, що має місце ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності та після звільнення на шлях виправлення не став та вчинив тяжке кримінальне правопорушення. А також враховуючи данні щодо особистості обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має стійких соціальних зв`язків, злочин скоєно у стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджує наявність вищевказаних ризиків.

Судом приймається до уваги, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 30 липня 2021 року, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового засідання, суд вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розглядаючи питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, суд зауважує, що з огляду на характер інкримінованого злочину, чітким є переконання суду, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона захисту в якості підстав для обрання менш суворого запобіжного заходу, з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості та обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та нівелювати встановлені ризики.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на більш м`який, оскільки обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості, мотивам та обставинам злочину, що інкримінується обвинуваченому та покаранню, що може бути йому призначене, в разі визнання його винуватим.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді Клопотання суд оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) та тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також суд вважає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні.

Утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження, а саме тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що у Клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 15 січня 2024 року включно.

У відповідності до статті 182 КПК України «Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальних рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу».

У відповідності до статті 183 частини 4 КПК України « Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:

- щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, та під час вчинення кримінального правопорушення було застосовано насильство до потерпілого, з урахуванням попередньої поведінки обвинуваченого, суд вважає можливим не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, ст. ст.177- 178, 331, 369-372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження обраний під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань № 8» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк шістдесят днів - до 15 січня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити Начальнику Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду в п`ятиденний строк з моменту проголошення ухвали. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст Ухвали проголошено 17 листопада 2023 року о 14 годині 55 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1