Справа № 163/41/24
Провадження № 1-кп/163/72/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000415 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої спеціальної освіти, одруженого, водія в ТзОВ "Віннер Імпортс Україна, ЛТД", раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 16.12.2023 о 22 годині 12 хвилин, керуючи вантажним автомобілем марки «VOLVO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки «KAESSBOHRER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись на 488 кілометрі автодороги М-07, сполученням «Київ-Ковель-Ягодин» по вулиці Київській в с. Вишнів Ковельського району Волинської області, не користувався ременем безпеки та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1., чим порушив п. п. 2.36, 8.1 Правил дорожнього руху, через що у вказаному місці був зупинений нарядом поліції та запрошений службовими особами до службового автомобіля марки «Рено Дастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 для розгляду справи про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 122 КУпАП працівниками поліції ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку з використанням газоаналізатора «Драгер 6810» на місці та в лікувальному закладі, на що ОСОБА_4 не погодився та висловив пропозицію надання неправомірної вигоди працівникам поліції, які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є службовими особами правоохоронного органу, у зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за те, щоб вказані службові особи не проводили його огляд з метою встановлення стану його сп`яніння. Працівники поліції попередили ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак, ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, продовжив свої протиправні дії, дістав із власного гаманця три банкноти номіналом по 50 євро із серійними номерами SА , VA та SB та надав працівникам поліції неправомірну вигоду у сумі 150 Євро, що станом на 16.12.2023 за курсом НБУ становило 6061,95 гривень, за непроведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, поклавши їх на переднє сидіння пасажира службового автомобіля працівників поліції. Після цього працівники поліції негайно, у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції», вжили невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, тобто у пропозиції надання та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами обвинувального акта і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 25 500 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжкого злочину. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.369 КК України.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Отже, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів належить визначити відповідно до ст.100 КПК України, ст.ст.961, 962 КК України, а арешт майна - відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000415, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України і за цим законом призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Долю речових доказів визначити таким чином:

- три банкноти номіналом по 50 євро кожна із серійними номерами SA , VA , SB , що передані на зберігання у ПАТ КБ "Приватбанк" в місті Луцьк конфіскувати у власність держави в порядку ст.ст.961, 962 КК України, скасувавши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року арешт;

- носій електронної інформації - оптичний диск DVD-R з маркувальним позначенням "Verbatim", який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000415.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1