Справа № 638/2634/23
Провадження № 1-кп/638/718/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні зали судових засідань суду кримінальне провадження №0000695 від 17.03.2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ, Донецької області, українця, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, без реєстрації, до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.01.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 307, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

07.11.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 125 КК України до 1 року і шести місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

13.11.2019 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186 КК України до 3 місяців арешту, звільнений 13.02.2020 року за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

встановив:

Судом встановлено, 17.03.2023 року, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 14 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 71, побачив раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився біля банкомату «ПриватБанк» за вище вказаною адресою, звідки останній зняв готівку у розмірі 9000,00 грн, купюри номіналом по п`ятсот гривень та поклав до кишені своєї куртки. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, враховуючи період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України №2102-ІХ від 24.02.2022 року « Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», маючи злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на свою користь, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , зрівнявшись з ним та відкривши кишеню куртки останнього, в якій знаходились грошові кошти купюри номіналом по п`ятсот гривень, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення заперечував. Крім того, відмовився надавати суду показання, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 17.03.2023 рок він пішов до магазину, що біля Сумського ринку, зняти кошти з банкомату. Обвинувачений перебував біля цього ж банкомату, біля місця де продають каву. Прийшовши до магазину, де знаходиться банкомат, потеплілий почав знімати з картки гроші, спочатку зняв 1000 грн, в потім ще 9000 грн., які поклав у портмоне, яке засунув до лівої кишені куртки. В цей час ОСОБА_4 стояв біля дверей магазину. Коли ОСОБА_6 взявся однією рукою за двері магазину, а іншою за костиль, обвинувачений вихопив із кишені куртки портмоне, де були гроші та побіг. Зазначає, що коли почав кричати в слід обвинуваченому, якийсь хлопець побіг за крадієм, після чого набрав службу «102». Коли приїхала поліція, розпочались пошуки обвинуваченого. Крадія потерпілий впізнав за пред`явленими фотокартками згодом.

Від допиту інших свідків прокурор в судовому засіданні відмовився.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Окрім показів потерпілого, наданих в судовому засіданні, його винність у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України також підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження, які розташовані в приміщенні «Сумський ринок», де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «ФІРМА ДІАНА» за адресою: м.Харків, вул. Культури 8, на якому зафіксовано події 17.03.2023 року тривалістю 59 хвилин. На відеозаписі зафіксовано як чоловік відбігає від магазину «Арбуз», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська 71, після чого перебігає проїжджу частину в напрямку «Сумського ринку» в м. Харкові та біжить вздовж цієї будівлі, одягнутий у шапку чорного кольору з білою лайбою «Nike», куртку темно сильного кольору, з розірваним накладним карманом з правого боку, спортивні штани синього кольору, кросівки темного кольору з білим кантом на підошві. Після цього, о 14 год. 38 хв. особа чоловічої статі, в якого в лівій руці знаходиться допоміжна трость підходить до будівлі «Сумського ринку», після чого до нього підходить чоловік, одягнутий у спортивні штани чорного кольору, кросівки чорного кольору, спортивну куртку синього кольору, капюшон помаранчевого кольору, який намагався наздогнати грабіжника.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, його винуватість у вчиненому повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів, як і спростовується цими ж доказами його захисна позиція, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 17.03.2023 року з фотокартками, згідно якого в період з 15 год. 16 хв. по 15 год. 59 хв. слідчий СВ ХРУП №3 ГУ НП України в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , за участю потерпілого ОСОБА_6 та експерта-криміналіста ОСОБА_8 за адресою: м. Харків, вул. Культури, 8, на вказаній ділянці місцевості знаходиться торговий центр під назвою «Сумський ринок», дана назва відображена білими літерами на чорному фоні таблички. Навпроти «Сумського ринку» мається пішохідний перехід, проходячи по якому вбачається житловий будинок, на першому поверсі якого знаходяться магазинчики, а саме: «pivo bank», даний напис зроблено білими літерами на жовтому фоні. Біля «pivo bank»знаходяться «продукти», назва відображена російськими білими літерами. Між «pivo bank» та «продукти» є термінал «Приват Банк». Далі по периметру вбачається кофейня з написом «coffee» відображена білими літерами. В ході огляду виявлено 4 камери відеоспостереження, які знаходяться на житловому будинку над магазинчиками. Зліва 2 штуки та з правої сторони 2 штуки на куту будинку. Крім цього, в самому терміналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » є маленького розміру камера. На цьому огляд було завершено. Під час огляду нічого не вилучалось;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнає раніше невідомого чоловіка, який 17.03.2023 року, приблизно о 14 год. 40 хв., біля банкомату «Приват Банк» за адресою: м. Харків, вул. Культури, 8, заволодів його грошовими коштами у розмірі 9000 гривень. Впізнана особа під фотознімком №1, була впізнана за формою обличчя, кольором волосся, залисиною на голові та широким носом. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 року, на фотознімку №1 зображений чоловік на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнає раніше невідомого чоловіка, який 17.03.2023 року, приблизно о 14 год. 40 хв., біля банкомату «Приват Банк» за адресою: м. Харків, вул. Культури, 8, заволодів його грошовими коштами у розмірі 9000 гривень. Впізнана особа під фотознімком №2, була впізнана за формою обличчя, кольором волосся, залисиною на голові та широким носом. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 року, на фотознімку №2 зображений чоловік на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року разом із доданим до нього DVD диском, оглянутого у судовому засіданні;

- даними протоколу огляду місця події від 20.03.2023 року з фотокартками, згідно якого в період з 16 год 50 хв. по 17 год. 10 хв. слідчий СВ ХРУП №3 ГУ НП України в Харківській області капітан поліції ОСОБА_9 в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та за участю підозрюваного ОСОБА_4 , за адресою: м. Харків біля входу №6 станції метро «Академіка Барабашово» виявлено грошові кошти, які під час слідчого експерименту ОСОБА_4 показав де сховав, у розмірі 6000 тисяч гривень (12 шт по купюрі номіналом 500 грн.). Вказані купюри було вилучено та поміщено до спеціального сейф пакету НПЦ СУ з номером PSP 2041852 та опечатаний, засвідчений підписами понятих;

- даними протоколу огляду предмету від 20.03.2023 року, а саме DVD диска на 700МБ, 120хв 16х, 4,7 ГБ наданого старшому слідчому СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_9 , уповноваженою особою ФОП « ОСОБА_12 » з фотокартками, згідно якого Під час огляду відео файлу вбачається як 17.03.2023 час 14 година 30 хвилин, на якому особа чоловічої статі знаходиться біля в ходу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Чоловік середнього зросту, худорлявої статури, був одягнутий в шапку чорного кольору з білою лайбою «Nike», куртку темно синього кольору, з розірваним накладним карманом, спортивні штани синього кольору, кросівки темного кольору з білим кантом на підошві, останній у людей, які виходять та заходять в приміщення магазину, просить гроші. Вище вказаний чоловік, особу якого встановлено під час досудового розслідування є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом досліджено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.03.2023 року, ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.03.2023 року про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; протокол огляду предмету від 20.03.2023 року; постанову старшого слідчого Харківського районного управління поліції №3 ГУГП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 від 18.03.2023 року визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження; ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року про накладення арешту; протокол огляду предмету від 20.03.2023 року; постанову старшого слідчого Харківського районного управління поліції №3 ГУГП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 від 20.03.2023 року визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження; ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року про накладення арешту; розписку ОСОБА_6 від 27.03.2023 року про передачу йому на відповідальне зберігання грошових коштів у розмірі 6000 грн.; протокол додаткового допиту потерпілого від 20.03.2023 року; чеки з терміналу банкомата «Приват Банк»; протоколи огляду предмету від 20.03.2023 року; постанову старшого слідчого Харківського районного управління поліції №3 ГУГП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 від 20.03.2023 року визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження; копію паспорту ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , запит до УІАП ГУНП в Україні та Харківській області, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.11.2023 року, вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.11.2019 року.

У матеріалах провадження містяться відомості про усі речові докази, які були долучені до провадження. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Суд дослідив у порядку ст.358 КПК України надані стороною обвинувачення зазначені документи, що містять у собі зафіксовані відомості, які, у свою чергу, можуть/не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також підтверджують порядок збирання доказів на стадії досудового розслідування.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання потерпілого є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.186 КК України як грабіж, вчинений в умовах воєнного стану.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не скоював інкримінованого злочину за ч.4 ст.186 КК України, оскільки він не навів жодного переконливого і аргументованого доводу, що ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

Суд приходить висновку, що до показань обвинуваченого необхідно відноситися критично та розцінює їх винятково, як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Крім цього, доводи захисника обвинуваченого в частині характеру своїх дій як таємного, а не відкритого заволодіння майном потерпілого спростовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та узгоджених між собою доказів, які є належними і допустимими відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, так як підстави недопустимості доказів вказані в ст.87 КПК України суду не надані і не доведені.

Таким чином, у судовому засіданні були досліджені всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм надана оцінка, при цьому доводи, обвинуваченого про його невинуватість у злочині, передбаченого ч.4 ст.186 КК України свого підтвердження не знайшли.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, відомості про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, останній раз вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.11.2019 року за ч.1 ст.186 КК України до 3 місяців арешту, звільнений за відбуттям строку покарання 13.02.2020 року, вчинив злочин у короткий строк після звільнення, на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, думку потерпілого.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного ОСОБА_4 дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання останнього можливе лише при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності кримінального правопорушення і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Оскільки судом призначається покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, за відсутності виняткових обставин, передбачених ч.3 ст.377 КПК України, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду до набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, необхідно залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі,

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання - з 17.03.2023 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 17.03.2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази грошові кошти: в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень в кількості дванадцяти штук, а саме: - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ЗГ 9410057; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ВВ6819053; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ФГ 5675603; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ФБ 3603535; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ФЖ 1966854; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ВА 7023955; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія УБ 5645755; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія СЖ 5528163; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ФД 4326756; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія ФД 7230756; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія УЖ 9366351; - купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серія МА 9646190 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази - чоловічу зимову куртку темного кольору з написом на бирці «ZOXO Meris Соlleection ORIGINAL CLOTHING USA L EUR 50 RUS50», яку було поміщено до спеціалізованого сейф пакету з номером PSP 4361214 та одна пара чоловічих кросівок темного кольору з підошвою білого кольору, розмір «45», штрих код «», які було поміщено до спеціалізованого сейф пакету з номером PSP 4361213 повернути володільцю.

Речові докази DVD диск з відеозаписом слідчого експерименту від 20.03.2023 року; чек № від 17.03.2023 з АТ КБ «Приват Банк»; чек № від 17.03.2023 з АТ КБ «Приват Банк»; диск DVD-R на 700 Mb,120 min 16 х, 4,7 Gb марки «Verbatim», наданий уповноваженою особою ФОП « ОСОБА_12 »; диск DVD-R марки «Verbatim» з відео записом з камери відео спостереження, які розташовані на фасаді ТОВ «Лазер Хауз» за адресою: м. Харків, вул. Культури, 12; диск DVD-R марки «Verbatim» з камери відео спостереження ТОВ «ФІРМА ДІАНА» за адресою; м. Харків, вул. Культури, 8 залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам провадження.

Головуючий суддя: