Провадження №11-кп/824/4738/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року та на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув середню освіту, офіційно не працюючого, який має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин (не відбуті), -

визнано винним у вчиненні кримінальних проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022, більш суворим покаранням у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, призначеного цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року виправлено допущену у тексті вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року помилку (описку), а саме:

у двадцять шостому абзаці мотивувальної частини вироку зазначити вірно «… повному приєднанню.».

у першому та другому абзацах резолютивної частини вироку зазначити вірно «… та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022, …».

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок за таких встановлених досудовим розслідуванням обставин.

ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 10.05.2023 року, приблизно о 21 годині 00 хвилини, ОСОБА_8 , знаходячись на ділянці місцевості, що за адресою: м. Київ, вул. Жовтнева, 7, наніс умисні легкі тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 10.05.2023 року, о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 проходячи разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_11 , 2015 року народження, по АДРЕСА_2 , побачив наглядно знайомих неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які між собою грали у м`яча.

При цьому, малолітній син ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , вирішив приєднатися до гри у м`яч із наглядно знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 залишився стояти поруч та спостерігати за грою свого сина.

Під час гри у футбол, малолітній син ОСОБА_8 - ОСОБА_11 декілька разів падав на асфальт через випадкові підніжки з боку ОСОБА_10 , внаслідок чого, будучи обурений поведінкою останнього, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , та став виражатися нецензурними словами на його адресу.

В подальшому, неповнолітній ОСОБА_10 , який в перерві між грою у м`яч, присів обличчям до свого велосипеда, що стояв поряд з ігровим майданчиком та, побачивши боковим зором м`яч, який летів на нього, відбив його правою ногою, та знову повернувся обличчям до велосипеду. При цьому, малолітній син ОСОБА_8 - ОСОБА_11 перечепився об відбитий ОСОБА_10 м`яч та в черговий раз впав на землю.

Після чого, ОСОБА_8 , побачивши це, відчув до неповнолітнього ОСОБА_10 раптово виниклу особисту неприязнь, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх настання, розуміючи, що неповнолітній ОСОБА_10 , в силу свого віку, не зможе чинити фізичного опору, маючи умисел на умисне нанесення тілесних ушкоджень, підбіг ззаду зі спини до неповнолітнього ОСОБА_10 , який на той момент сидів навприсідки обличчям до велосипеду, та своїми руками, зігнутими в ліктьових суглобах, наніс останньому не менше двох ударів з правої та лівої частини тулубу, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді: 3 синців на правій заднє-бічній поверхні грудної клітки в проекції 4-го ребра по заднє-паховій лінії, 6-го ребра по заднє-паховій лінії, на лівій переднє-бічній поверхні грудної клітки в проекції 6-го ребра по середнє-ключичній лінії. Вказані ушкодження відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року скасувати.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022 та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання на необхідність самостійного виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022 щодо ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_8 вчинив 10.05.2023, тобто після засудження останнього вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Таким чином, суд, ухвалюючи рішення від 04.07.2023 безпідставно застосував положення ст.70 КК України.

Натомість, суд не взяв до уваги, що покарання призначене за вироком суду від 04.02.2022 у виді 80 годин громадських робіт ОСОБА_8 не відбув.

З урахуванням викладено, призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, суд повинен був керуватися положеннями ст.71 КК України.

Крім того, у мотивувальній частині вироку від 04.07.2023 суд безпідставно зазначив про необхідність самостійного виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2023.

Також прокурор вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції від 18.07.2023, через істотне порушення кримінального процесуального закону при її постановленні. Адже вказаною ухвалою суду першої інстанції фактично змінено розмір та спосіб призначеного обвинуваченому покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання, яке покарання має бути призначене обвинуваченому та визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушень, суд першої інстанції, виходячи з положень статті 12 КК України щодо класифікації кримінальних правопорушень, відповідно до якої інкриміноване останньому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, віднесено до категорії кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу України, але за своїм розміром, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення та особи обвинуваченого, підлягає пом`якшенню.

Отже, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше хоча і судимий, однак вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав та щиро розкаявся, на спеціальних обліках лікарів не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що наявні підстави для пом`якшення йому покарання призначеного судом першої інстанції за ч.1 ст.125 КК України до 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт. Таке покарання, на думку апеляційного суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, а саме положення ч.1 ст.71 КК України та помилково застосував положення ч.ч.1, 4 ст.70 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

Покарання за вказаним вироком на час постановлення оскаржуваного вироку обвинуваченим ОСОБА_8 не відбуте.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_8 вчинив 10 травня 2023 року, тобто після ухвалення щодо нього вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року.

З огляду на вказані обставини, обвинуваченому ОСОБА_8 належить призначити остаточне покарання застосувавши положення ч.1 ст.71, та до призначеного покарання за оскаржуваним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Що стосується доводів прокурора щодо постановлення судом ухвали від 18 липня 2023 року з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають «незмінністю судового рішення».

Передбачену ст.379 КПК України можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив (постановив) рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання судового рішення в цілому.

Отже, виправлення описок, допущених у рішеннях суду, здійснюється у разі, якщо зазначена неточність носить редакційний характер та не впливає на суть судового рішення, у той час як у даному випадку, на переконання колегії суддів, виправлені описки фактично змінюють суть вироку, а тому внесені допущені судом виправлення не можуть вважатися законними в розумінні положень ст.379 КПК України.

Ухвалою від 18 липня 2023 року зміст вироку суду змінено, шляхом зміни порядку призначення покарання, чим порушено принцип незмінності судового рішення, що є недопустимим при вирішенні питання про виправлення описок.

Викладене формулювання в оскаржуваній ухвалі суду не є опискою в розумінні ст. 379 КПК України, а є фактичною зміною вироку суду. Відтак, доводи прокурора викладені в апеляційних скаргах, щодо фактичної зміни вироку суду, слід визнати обґрунтованими.

Із урахуванням наведеного, ухвала суду підлягає скасуванню.

Застосування ст.71 КК України при призначенні обвинуваченому остаточного покарання, на переконання колегії суддів, не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого і не є підставою для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, як про це просить прокурор. А тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Вимога апеляційної скарги прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання на необхідність самостійного виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2022 не підлягає задоволенню, адже таке рішення судом першої інстанції не ухвалювалося.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити та пом`якшити покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2022 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: