Справа № 627/702/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000198 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 20.07.2023 приблизно о 20:30 знаходився у кухні будинку, який розташований по АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 , а в іншій кімнаті будинку перебували повнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7

20.07.2023 близько 20:30 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка на побутовому підґрунті та в цей час у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, 20.07.2023, приблизно о 20:40 перебуваючи у кухні будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , бажаючи спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 , розкритою долонею правої руки наніс 3 удари останній по голові, після чого лівою рукою ухопив її за футболку та наніс ще 3 удари по тулубу спереду в область грудей.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 лівою рукою тримав потерпілу за одяг, а розкритою долонею правої руки наніс один удар по обличчю в область чола.

Від даного удару потерпіла упала спиною на підлогу, а ОСОБА_4 сів їй на тулуб та лівою рукою, тримаючи її за одяг, наніс 3 удари по грудній клітині спереду в область грудей.

Внаслідок вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: саден на обличчі, саден на голові, саден на тулубі, які згідно висновку судово - медичної експертизи №12- 14/65-КК/23 від 24 липня 2023 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказам МОЗ України від 17 січня 1995 р. №6).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що вони з обвинуваченим ОСОБА_4 , який є її чоловіком, примирилися. На даний час вона не має претензій до обвинуваченого, а тому прохала призначити йому мінімальне покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме:

- спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку та особу обвинуваченого, який не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 війцськову службу в ЗС України не проходив.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, відомості про особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

По справі витрати на залучення експерта відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Речові докази по справі, а саме:

- вермишель швидкого приготування «Reeva» зі слідами речовини бурого кольору, яка згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000198 заходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області після набрання вироком законної сили - знищити;

- футболку 52 розміру блакитного кольору з написом «tme international irelabo», що згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000198 заходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області після набрання вироком законної сили - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1