У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4167/18

№ 1-кс/183/315/24

14 лютого 2024 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 01.11.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

встановив :

досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 28 травня 2018 року по 30 травня 2018 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм родичем ОСОБА_6 , де у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке знаходиться на даху складського приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 спільно таємно викрасти вказане майно, на що останній дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в період часу з 28 травня 2018 року по 30 травня 2018 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, продовжуючи знаходитися за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на мотоциклі ІЖ Планета-3 без реєстраційного номеру, спільно з ОСОБА_6 поїхали до складського приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , територія якого не огороджена, де за допомогою не встановлених під час досудового розслідування предметів, зіштовхнули з даху складського приміщення дві двотаврові балки, довжиною 7,4 метри кожна, які належать ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 з метою викрадення, перенесли та погрузили на мотоцикл ІЖ Планета-3, дві двотаврові балки, довжиною 7,4 метри кожна. Тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрали майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: дві двотаврові балки, довжиною по 7,4 метри, вартістю 3 847 грн. 35 коп. кожна. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 місце скоєння злочину з викраденим майном покинули, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 7694 грн.70 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 09 червня 2018 року, приблизно о 01 год. 00 хв., проходили біля будинку АДРЕСА_1 , де побачив мотоцикл ІЖ Планета-56, який знаходився на території вказаного домоволодіння. В цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 09 червня 2018 р., приблизно о 01 год. 05 хв., продовжуючи знаходитися біля будинку АДРЕСА_1 , обійшов паркан, який огороджує територію даного домоволодіння, та з боку неогородженої частини огороду, проник на її територію, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, із застосуванням фізичної сили, викотив з території домоволодіння мотоцикл, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мотоциклом ІЖ Планета-56, який належить ОСОБА_8 .Після чого, ОСОБА_4 місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків.

Слідчий в клопотанні зазначає, що10.08.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України. На даний момент місце знаходження підозрюваного ОСОБА_4 не встановлено, на виклики останній не з`являється, тобто підозрюваний переховуються від органів досудового розслідування.

31 серпня 2018 року ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 280 КПК України, оголошено в розшук.

08 грудня 2020 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вжитими заходами розшуку встановлено, що при перевірці за ІПС «АРКАН» встановлено, що 07.09.2018 року ОСОБА_4 перетнув державний кордон через пункт пропуску перетину «Мар`їнка» та в теперішній час перебуває на території Російської Федерації.

22.01.2021 року на підставі отриманої інформації, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , який переховується від органів слідства, прокуратури та суду за межами України, останнього оголошено в міжнародний розшук.

Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 судимий за скоєння аналогічного корисливого злочину, а саме 01.11.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, при цьому перебуваючи на волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Таким чином ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став та маючи можливість вільно пересуватись, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , переховується від органів досудового розслідування, доводами вказаного ризику є невиконання останнім вимог передбачених обраним йому запобіжним заходом у вигляді домашнього а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Слідчий вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Прокурор підтримав заявлене клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою. ОСОБА_4 висунуто підозру за ч.2ст.185, ч.2 ст. 289 КК України, перетнув кордон з РФ, а тому є підстава для обрання ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, пояснення прокурора, надані письмові докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0001163 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені не тяжкого кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177КПК України.

Прокурор надав суду беззаперечні докази, що дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на території країни агресора - російської федерації.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ«Ніколова проти Болгарії». Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , без його участі у судовому засіданні, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії».

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, про який свідчить те, що ОСОБА_4 судимий за скоєння аналогічного корисливого злочину, а саме 01.11.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, при цьому перебуваючи на волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Таким чином ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став та маючи можливість вільно пересуватись, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , переховується від органів досудового розслідування, доводами вказаного ризику є невиконання останнім вимог передбачених обраним йому запобіжним заходом у вигляді домашнього а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання за вчинені злочини, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження, суд за участю обвинуваченого, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1