Справа № 755/6112/23
У Х В А Л А

14.08.2023 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо вирішення питання підсудності кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2016 року за № 0002481, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу (далі КК) України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1183-VII від 08 квітня 2014 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України», установив:

І. Історія провадження

Прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0002481 від 20 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 .

У вказаному кримінальному провадженні прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя 04 травня 2023 року завершено досудове розслідування та із захисником ОСОБА_4 , яка представляє інтереси ОСОБА_5 , виконано вимоги ст. 290 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, розташованими на тимчасово окупованих територіях України, Верховним судом, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово i окупованій території України» (далі Закон) змінено територіальну підсудність кримінальних проваджень.

Враховуючи те, що це кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду Автономної Республіки Крим, керуючись Розпорядженням Верховного суду від 05 липня 2022 року № 36/0/9-22, відповідно до вимог ст. 291 КПК, скеровано прокурором обвинувальний акт для його розгляду до цього місцевого суду (дата надходження 09 травня 2023 року).

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 20 вересня 2016 року за № 0002481.

В ухвалі Суд у т.ч. констатував, що дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва, в силу норм ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупаційній території України» та згідно пп. 12 п. 2 Розпорядження голови ВС Всеволода Князєва «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя), яким підсудність кримінальних проваджень Ленінського районного суду АРК визначено Дніпровському районному суду м. Києва.

ІІ. Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор на етапі судового розгляду вказав, що вказівка в обвинувальному акті на те, що обвинувачена була «суддею» Ленінського районного суду АРК є хибною, позаяк вона «суддя» Ленінського районного суду міста Севастополя.

Водночас, розпорядженням голови Верховного Суду ОСОБА_6 від 05 липня 2022 року № 36/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суду Автономної Республіки Крим та м. Севастополя)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасового окупованій території України», враховуючи неможливість здійснення правосуддя судами Автономної Республіки та м. Севастопля, розташованими на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ судів АРК, а саме

- Ленінського районного суду Республіки Крим визначено Дніпровському районному суду міста Києва (підпункт 12 пункту 2 блоку «Автономна Республіка Крим» Розпорядження);

- Ленінського районного суду м. Севастополя - Шевченківському районному суду міста Києва (підпункт 4 пункту 2 блоку «м. Севастополь» Розпорядження).

Згідно Указу Президента України В. Ющенка № 162/2010 від 15 лютого 2010 року «Про призначення суддів» ОСОБА_5 призначено суддею Ленінського районного суду міста Севастополя.

Ураховуючи наведене, на переконання прокурора, слушним є врегулювання цього питання, у спосіб звернення до суду апеляційної інстанції, у порядку ст. 34 КПК України, для врегулювання його підсудності.

ІІІ. Позиції сторін

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 вважали за можливе, враховуючи аргументи наведені прокурором, звернутися до суду апеляційної інстанції, у порядку ст. 34 КПК України, для врегулювання питання підсудності кримінального провадження.

ІV. З`ясовані обставини провадження щодо питання, яке аналізується

Згідно обвинувального акта, складеного та затвердженого 04 травня 2023 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь ОСОБА_7 , слідує, що реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади на території Автономної Республіки Крим, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянка України ОСОБА_5 , будучи суддею та відповідно до Указу Президента України №162/2010 від 15 лютого 2010 року займаючи посаду судді Ленінського районного суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Ленинский районный суд», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи в смт. Леніне упродовж березня-грудня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації №6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста Федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України, громадянка ОСОБА_5 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Ленинского районного суда» по вул. Пушкіна, буд. 33, смт. Леніне, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, керуючись нормами законодавства Російської Федерації 24 липня 2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалила рішення у справі №1-213/2014, 26.00.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалила рішення у справі №5-424/2014, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Допомога ОСОБА_5 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

В подальшому, внаслідок вищевказаних дій, Указом президента Російської Федерації ОСОБА_8 від 31 липня 2017 року №246 ОСОБА_5 була призначена на посаду «судді» незаконно утвореного «Балаклавського районного суду на території міста федерального значення Севастополя».

V. Правове регулювання питання підсудності та направлення кримінального провадження з одного суду до іншого

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 32. Територіальна підсудність

1. Кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Стаття 615. Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану (в редакції Закону № 2462-IX від 27 липня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», котрий чинний з 25 серпня 2022 року)

9. Під час дії воєнного стану обвинувальні акти […] скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - […] іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Стаття 34. Направлення кримінального провадження з одного суду до іншого

1. Кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності;

2. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасового окупованій території України» (в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022 «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», який діє з 07 травня 2022 року)

Стаття 12. Заходи правового реагування на тимчасово окупованій території

1. У разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 2112-IX від 03.03.2022 «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо визначення територіальної підсудності судових справ», який діє з 07 березня 2022 року)

Стаття 147. Система забезпечення функціонування судової влади

7. У разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

V. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження зауважує наступне, в силу виниклих перед ним питань у ході судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта вбачається, що йдеться про події в приміщенні так званого «Ленинского районного суда» по вул. Пушкіна, буд. 33, смт. Леніне, Автономна Республіка Крим.

Це смт. знаходиться у межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду Республіки Крим.

У відповідності до Розпорядження справи Ленінського районного суду Республіки Крим має розглядати саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Те, що в Україні обвинувачена працювала на посаді судді Ленінського районного суду міста Севастополя, саме по собі, без наведення цих фактичних даних в обвинувальному акті, не є достатньою підставою для констатації факту призначення її на посаду «судді» в РФ також у межах міста Севастополя.

Обставини визначні ст. 338 КПК у справі не настали.

Отже, з передумов відображених в Розпорядженні не вбачається підстав для внесення подання до суду апеляційної інстанції, оскільки у обвинувальному акті йдеться про події у смт. Леніне АР Крим, що вказує про підсудність справи саме Дніпровському районному суду м. Києва, яка визначена, зокрема у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасового окупованій території України», ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з огляду на що цей місцевий суд, відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК, є «іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством».

Тим паче, що згідно з ч. 3 ст. 26 КПК суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а у ст. 34 КПК йдеться про питання направлення кримінального провадження за поданням суду з одного суду до іншого до початку судового розгляду, а не під час.

Ба більше, не дивлячись на те, що, як сторона обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду, так і суд при призначенні судового розгляду виходили зі змісту Розпорядження, слід відмітити, що навіть,якщо доводи прокурора вказані у п. ІІ цієї ухвали будуть підтвердженні у ході судового розгляду справи, у зв`язку з чим прокурором вчинить дії визначені ст. 338 КПК та змінить обвинувачення щодо назви суду та місця вчинення злочину, це не змінить факту її підсудності Дніпровському районному суду м. Києва

Позаяк, Верховний Суд в п. 21-23 постанови від 03 березня 2020 року в справі № 569/6966/16 (джерело https://reestr.court.gov.ua/Review/88322601, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру) вказав про таке:

[… 21. Суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо незаконності складу суду першої інстанції через порушення правил територіальної підсудності. Пункт 1 частини 1 статті 34 КПК передбачає, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил підсудності. Також відповідно до пункту 4 частини 3 статті 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

22. Навіть якщо погодитися з тим, що кримінальне провадження було помилково направлено до Рівненського міського суду Рівненської області, цю помилку не було виявлено до початку судового розгляду. Відповідно до згаданого положення статті 34 КПК, якщо таке порушення виявляється після початку судового розгляду, це не може бути підставою для передання кримінального провадження до іншого суду.

23. Суд не вважає, що розгляд справи Рівненським міським судом свідчить про порушення права засудженого на розгляд справи законним складом суду, оскільки, навіть припускаючи помилкове визначення територіальної юрисдикції, суд першої інстанції діяв відповідно до правил, установлених КПК, тобто продовжив розгляд справи, розпочатий у цьому суді …].

Цей же підхід (наведений у справі № 569/6966/16) ККС застосував і у справі № 490/10025/17 (постанова від 19 травня 2020 року).

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВС забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права (див. п. 28 постанови ВС від 25 травня 2023 року в справі № 457/885/22).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В ухвалі ВП ВС від 25 травня 2023 року в справі № 722/594/22 Велика Палата наголосила, що висновок щодо застосування норми права - це не завжди чітко сформульований висновок у судовому рішенні Касаційного кримінального суду у формі постанови, у тому числі із заголовком «Висновок», це також правове обґрунтування одного чи кількох доводів касаційної скарги сторони кримінального провадження, викладене в судовому рішенні як у формі постанови, так і ухвали, за змістом якого цілком зрозумілою є правова позиція щодо застосування конкретної норми матеріального чи процесуального права.

Отже, враховуючи позицію ВС у справі № № 569/6966/16, якщо і погодитися з доводами прокурора про те, що кримінальне провадження було помилково направлено до Дніпровського районного суду м. Києва, цю помилку не було виявлено до початку судового розгляду. Відповідно до положення ст. 34 КПК, якщо таке порушення виявиться надалі під час судового розгляду, це не може бути підставою для передання кримінального провадження до іншого суду.

Навіть припускаючи помилкове визначення територіальної юрисдикції, суд під час підготовчого провадження в цій справі ,враховуючи зміст обвинувального акта та положення ч. 1 ст. 337 КПК, діяв відповідно до правил, установлених КПК, а тому на етапі судового розгляду слід продовжити розгляд справи, розпочатий у цьому суді.

Ураховуючи наведене, Суд не вбачає підстав для звернення до суду апеляційної інстанції з поданням про визначення підсудності цього кримінального провадження, у порядку ст. 34 КПК України, з підстав вказаних прокурором.

Однак, судом зауважується, що сторони, згідно ч. 2 ст. 34 КПК мають право самостійного звернення до суду апеляційної інстанції з питанням про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції зокрема із мотивів вказаних прокурором у п. ІІ ухвали.

З цих підстав Суд, керуючись ст. 369-372, 376 КПК України, постановив:

визнати відсутніми приводи та підстави для звернення місцевого суду з поданням до суду апеляційної інстанції з питанням про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2016 року за № 0002481, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1183-VII від 08 квітня 2014 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України», з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції з мотивів вказаних прокурором та відхилити відповідне клопотання прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я ОСОБА_9