ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/730/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі засудженого ОСОБА_6 , належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 12 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції засудженим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій викладено прохання про скасування ухвали та постановлення нової, про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки він із самого початку відбування покарання у виправній колонії почав ставати на шлях виправлення. За час перебування в колонії закінчив ліцей, працював, виконував обов`язки КВК та ПВР установи, має 5 заохочень.

Вказує, що на даний час навчається у вечірній школі при установі відбування покарання та намагається брати участь у самодіяльних організаціях.

Зазначає, що має бажання жити нормальним життям, має матір, яка потребує підтримки та допомоги.

Вважає, що звільнившись умовно-достроково матиме змогу швидше відшкодувати судові витрати.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує, що він сумлінною поведінкою довів своє виправлення, у зв`язку з чим, вважає за можливо застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Проте, колегія суддів знаходить такі доводи безпідставними та передчасними, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Рішення про відмову у задоволенні заяви щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 відповідно до положень ст.81 КК України суд першої інстанції аргументував тим, що засуджений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, до відбуття покарання вчинив нові злочини, не повністю виконав заходи індивідуальної програми, а також врахував наявність негативного висновку установи виконання покарання.

Крім того, засуджений має невідшкодовані судові витрати за вироком суду, залишок яких складає 5933, 40 грн.

Так, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 , відбуває покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 08 2021 року, яким його засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 395 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_6 є 23 08 2019 року, кінцем 23 08 2024 року.

За виконання обов`язків, покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки заохочувався 5 разів, має 2 стягнення. Характеризується посередньо.

Заходи індивідуальної програми та рекомендації щодо подальшої роботи виконані ОСОБА_6 не повністю.

Згідно висновку комісії установи виконання покарань засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення та не може бути представленим до умовно-дострокового звільнення.

Так, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

На підставі ст. 181 КВК України засуджений має залучатися до робіт із благоустрою установи та робіт з забезпечення установи продовольством.

Відповідно до статті 123 КВК України засуджений має брати участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», відвідувати заплановані заходи, робити для себе належні висновки.

Відповідно до ст. 110 КВК України засуджений має підтримувати зв`язки з рідними.

Колегія суддів, шляхом ретельного вивчення матеріалів особової справи засудженого, вважає за необхідне констатувати, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, а не відбувши покарання, вчиняв нові злочини, був працевлаштованим лише останній час відбування покарання, відповідно до довідки установи відбування покарання в повній мірі не відшкодував витрати за вироком суду, залишок яких складає 5933, 40 грн., хоча і мав 5 заохочень та в той же час мав 2 стягнення та посередню характеристику.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи засудженого щодо можливості задоволення його заяви про його умовно-дострокове звільнення, незважаючи на наявність у засудженого п`яти заохочень за виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки, на даний час є безпідставними.

Колегія суддів вважає за необхідне звернутись у даному випадку до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинених злочинів, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого щодо скасування ухвали суду першої інстанції не підлягають задоволенню, оскільки засуджений на даний час не довів своє виправлення.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 12 2023 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4