Справа № 357/1331/23
У Х В А Л А

10.10.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває судове провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою по 07.04.2023, у зв`язку з існуванням ризиків, вчинити дії, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Строк тримання під вартою обвинуваченого ухвалою суду від 11.07.2023 було продовжено по 08.09.2023 у зв`язку з тим, що ризики не зменшились.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу судовий розгляд не може бути закінчений в силу значного об`єму доказів, які слід дослідити, з огляду на правову позицію сторони захисту, об`єднанням в одне провадження матеріалів двох кримінальних проваджень, неявкою свідків у судове засідання.

З огляду на вищевказані обставини прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор посилається на те, що на час затримання ОСОБА_4 був не працевлаштований, не мав постійного джерела доходу міцних соціальних зв`язків, а ті що є, не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів після відбування покарання у виді позбавлення волі, в умовах воєнного стану, що свідчить про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, прокурор посилається на недотримання обвинуваченим правил співпроживання з своїми рідними, що підтверджується постановою суду від 07.02.2023 про притягнення обвинуваченого до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо власних батьків.

Обвинувачений та його захисник щодо клопотання прокурора заперечують, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, з огляду на безпідставність висунутого обвинувачення у вчиненні частини злочинів, а також на наявність постійного місця проживання в АДРЕСА_1 , де проживають батьки обвинуваченого. Вважають, що до обвинуваченого може буди застосований більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора та з`ясовуючи наявність підстав для продовження строку тримання під вартою, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Суд констатує, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та наведено відповідні обставини. Існування вказаних ризиків було встановлено ухвалою слідчого судді від 09.02.2023, а наведені прокурором обставини свідчать, що ризики не зменшились та продовжують існувати.

При цьому суд, крім даних про особу обвинуваченого також враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, а також характер їх вчинення, які є особливо кваліфікованими, а отже характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, покарання яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини.

Крім того суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, що характеризуються корисливим мотивом та мають на меті отримання прибутку, а отже вказують на відсутність у обвинуваченого інших законних джерел доходу для задоволення його власних потреб, що свідчить про ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень незважаючи на відбування покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, що свідчить про стійкість та високу ймовірність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Наразі у зв`язку з недослідженням основної частини доказів суд позбавлений можливості оцінити вагомість доказів вини ОСОБА_4 .

Крім того, розглядаючи питання можливості застосування більш м`якого виду запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд звертає увагу, що сторона захисту, ініціюючи це питання, не надала суду жодних даних, які б свідчили, що обвинувачений має не лише формальні умови для перебування під домашнім арештом (місце реєстрації), а й реальну таку можливість (фактичну можливість проживання у квартирі, наявність осіб та їх готовність забезпечити таке перебування обвинуваченого під домашнім арештом, добропорядність стосунків між обвинуваченим та цими особами). АВ той же час суд бере до уваги обставину яка наведена прокурором, що обвинувачений є особою яка вчиняє домашнє насильство стосовно своїх батьків з якими проживає в одній квартирі, що також вказує на неможливість застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки є виска ймовірність настання негативних наслідків як для обвинуваченого так і для осіб з якими він проживає за однією адресою.

З огляду на існування стійких ризиків скоєння дій, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що суспільні інтереси та інтереси правосуддя виправдовують такий ступінь втручання у права особи на свободу та особисту недоторканість і, зокрема, право на свободу пересування, що передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як тримання під вартою, що не дає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів - по 08 грудня 2023 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого доставити конвоєм в судове засідання на 24 жовтня 2023 року на 15 год. 00 хв.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки встановленому КПК України.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 12 жовтня 2023 року о 8 год. 25 хв.

СуддяОСОБА_6