Справа №295/768/24
УХВАЛА

щодо розгляду скарги

19.01.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 11.01.2024 р.

В обґрунтування скарги зазначив, що 11.01.2024 р. повідомив на службу 102 про злочин, вчинений прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , відповідальність за скоєння якого передбачена ст. 384 КК України.

В скарзі посилається на те, що він зателефонував на службу 102, повідомив про вчинення злочину, в подальшому направив письмову заяву про вчинення кримінальногопровопорушення.

Зазначив, що на його звернення в телефонному режимі черговий працівник поліції повідомив, що відомості про злочин за його повідомленням від 11.01.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, заява розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Заявник зауважує, що станом на день звернення зі скаргою до слідчого судді відомості про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням від 11.01.2024 року не були внесені до реєстру, досудове розслідування не проводиться, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України, вважає, що уповноважені особи Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області допустили неправомірну бездіяльність.

В судовому засіданні 19.01.2024 р. заявник скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, зачитавши її зміст в повному обсязі. Вважає, що прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні в апеляційній інстанції повідомив про недостовірні відомості, а відтак в таких діях вбачаються ознаки вчинення злочину, передбаченого ст. 384 КК України.

Представник Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

16.01.2024 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій зазначає, що посадовими особами Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області не дотримані вимоги ст.214 КПК України щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його повідомленням від 11.01.2024 року про вчинення кримінального правопорушення прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 . Таку бездіяльність заявник вважає неправомірною, такою, що не відповідає положенням ст. 214 КПК України, а тому просить зобов`язати уповноважених осіб внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно розпочати досудове розслідування.

До скарги заявник долучив заяву від 11.01.2024 р. про вчинення прокурором кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України - повідомлення прокурором недостовірних відомостей, які ввели в оману суд (а.с. 4).

Згідно зі статтею 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ч.1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки по заяві або повідомленню, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про обставини не щодо усіх (будь-яких) заяв чи повідомлень, а тільки тих, які можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення (злочину), тобто повинні мати достатні дані про наявність в події ознак складу злочину у розумінні ст. 11 КК України.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки), порядок якої визначений ст. 214 КПК України.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 р., за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17.06.2020 р, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту". Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18) наголосив: "...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...".

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

В поданій скарзі ОСОБА_3 посилався на те, що в діях прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 вбачаються ознаки вчинення злочину, який передбачений ст. 384 КК України.

Згідно з нормами Кримінального кодексу України кримінальна відповідальність передбачена:

- за ч. 1 ст. 384 КК України - завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Суб`єкт злочину спеціальний - свідок, потерпілий, експерт, оцінювач майна або перекладач у кримінальному, цивільному, адміністративному провадженні чи при здійсненні виконавчого провадження, які у встановленому законом порядку попереджені про кримінальну відповідальність за вчинення дій, зазначених у ст. 384 КК України.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_3 , зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що вказані документи не містять обгрунтованих відомостей, які б свідчили про вчинення прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 будь-якого злочину в розумінні ст. 11 КК України, відповідальність за скоєння якого передбачена статтями з Особливої частини КК України. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, які в повідомленні ОСОБА_3 відсутні, а носять лише абстрактний характер. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Заявник на власний розсуд довільно трактує правові норми, дозволяючи собі кваліфікувати дії посадових осіб. Прокурор, будучи учасником судового процесу, не може бути субєктом злочину, відповідальність за вчинення якого предбачена ст. 384 КК України. Зі змісту заяви від 11.01.2024 року слідчим суддею не встановлено, що доводи заявника вказають на наявність ознак в діях прокурора інших правопорушень.

Отже, ні в скарзі, ні в судовому засіданні заявник не навів доводів, які б вказували, що він звернувся до органу досудового розслідування з повідомленням, яке б містило ознаки вчинення конкретного кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, під час розгляду скарги слідчий суддя, проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_3 , положення вимог законодавства, якими врегульовано порядок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв та повідомлень про злочини, дійшов висновку, що звернення ОСОБА_3 за своїм змістом не є заявою про вчинення злочину, оскільки в ньому відсутні об`єктивні дані про вчинення кримінального правопорушення прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , прокурор не може бути суб`єктом злочину, про який зазначено в заяві, а відтак відсутні будь-які підстави, які б свідчили про можливість вважати подану заяву заявою про злочин, що виключає можливість здійснення досудового розслідування за такою заявою.

Таким чином, слідчий суддя вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя констатує, що згідно відомостей Автоматизованої системи діловодства суду до Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_3 , як заявником, впродовж 2023-2024 р.р. подано понад 30 скарг, предметом яких є саме оскарження бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на дії працівників правовохоронних органів, такі дії заявника на переконання слідчого судді містять явні ознаки сутяжництва, вказують на його недобросовісну поведінку та зловживання процесуальними правами, що призводить до розпорошення державних ресурсів - слідчих органів, прокуратури і суду, нераціонального витрачання процесуального часу, яке необхідне для вирішення інших справ, які перебувають в провадженні, тобто перешкоджає здійсненню правосуддя та суперечить завданням судочинства.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 24.01.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1