У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000355.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

підозрювана - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.01.2024 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_5 просить застосувати заходи безпеки стосовно неї, її родини та житла в м. Херсоні.

Узагальнені доводи апелянта.

Підозрювана ОСОБА_5 зазначає, що в ухвалі слідчого судді невірно вказані дані про її особу, зокрема дата народження.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом управління СБ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи активним користувачем каналу (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та його чат боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », не сприймаючи державну владу в Україні, сповідуючи ідеї проросійської спрямованості, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади і захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, використовуючи власний мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі Redmi 9с з ІМЕІ: НОМЕР_1 , з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому вона вже була зареєстрована з обліковим записом « ОСОБА_5 », за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , розпочала здійснювати листування з ОСОБА_9 « ОСОБА_9 », реалізуючи свій злочинний умисел направлений на надання допомоги РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України надала представникам цієї держави (РФ) наявну в її розпорядженні інформацію, а саме 19.06.2023 р. та 20.06.2023 р. щодо наслідків обстрілу м. Херсон збройними силами РФ

10.10.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме державній зраді, тобто діянні умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

11.10.2023 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08.12.2023 р.

06.12.2023 р. постановою керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, а саме до 10.01.2014 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що, на даний час, неможливо завершити досудове розслідування, з причин необхідності проведення значної кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, крім того, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо лише шляхом продовження застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, з огляду на обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, з урахуванням необхідності проведення значного обсягу слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, виходячи з обставин інкримінованих їй кримінальних правопорушень, та можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, вживала заходів направлених на виїзд за межі України.

Наявність ризиків незаконного впливу на свідків підтверджується тим, що на даний час не допитано всіх осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, яке розслідуються в даному кримінальному провадженні, досудове розслідування триває.

Ризики знищення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджуються тим, що у разі перебування на волі, ОСОБА_5 , маючи доступ до її інтернет-акаунтів, може знищити або спотворити розміщену в них інформацію, яка стосується інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень є доведеним з огляду на дані про особу підозрюваної, яка має проросійські політичні погляди та підтримує ведення агресивних бойових дій з боку РФ проти України.

З урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення нею кримінальних правопорушень, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останньою процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, а саме про необхідність проведення ряду процесуальних дій, зокрема: отримати висновок амбулаторної психіатричної експертизи; отримати відповідь на запит від тактичної групи «Грім»; встановити та допитати свідків; скласти обвинувальний акт; виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання останньою процесуальних обов`язків, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3