У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва клопотання власника арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2023 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001628 від 22.05.2023, а саме: автомобіля марки «FORD» модель «Transit», номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ; три ключі та брелок сигналізації.

В обґрунтування клопотання наведено, що за матеріалами кримінального провадження встановлено факт перевезення трупу людини вказаним ТЗ, оскільки автомобіль перебував в оренді, власник майна був необізнаний про неправомірний характер дій вчинених за допомогою його автомобіля. Опираючись на передачу автомобіля, свідоцтва про реєстрації та ключів на відповідальне збереження власникові, просив арешт скасувати, оскільки підозрюваним у кримінальному провадженні є інша особа, а отже відсутні підстави вважати, що майно буде піддано конфіскації, спеціальній конфіскації або використане для збереження цивільного позову.

Представник власника майна - ОСОБА_4 в судове засідання надала заяву за змістом якої наполягала на скасуванні арешту, оскільки вказаних захід забезпечення кримінального провадження безпідставно обмежує право власника володіти майном, насамперед обмежена можливість перетину державного кордону.

З`ясувавши правову позицію, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про арешт майна, виходячи за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Деснянського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 за №0001628 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року в межах вказаного кримінального провадження, за клопотанням слідчого органу досудового розслідування, накладено арешт на автомобіль марки «FORD» моделі «Transit», номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ; три ключі та брелок сигналізації, - з метою збереження речових доказів.

При розгляді клопотання також встановлено, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину оскільки за його допомогою здійснювалось перевезення тіла вбитої людини з метою приховування слідів злочину. Рішення слідчого про визначення місця збереження речових доказів, шляхом передачі їх власникові, є змінює статусу арештованих речей та не впливає на обґрунтованість і необхідність вжитих заходів забезпечення кримінального провадження.

Постановою слідчого від 22.05.2023, автомобіль марки «FORD» моделі «Transit», номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ; три ключі та брелок сигналізації, залучено до кримінального провадження у якості речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на автомобіль слідчий суддя керувався вимогами ст.ст. 170-173 КПК України та дійшов висновку, що зазначене в клопотанні слідчого майно, цілком відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що арештоване майно має статус речових доказів у цьому кримінальному провадженні, долю яких має вирішуватися у порядку, встановленому ст. 100 КПК України, та за наявності подальшої необхідності такого арешту в цілях кримінального провадження, на які посилається прокурор, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, про яке йдеться в клопотанні.

Враховуючи вищевикладені норми права слідчий суддя дійшов висновку, що звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна, заявником не взято до уваги, що арешт майна накладався в зв`язку з тим, що майно, відносно якого застосовано захід забезпечення кримінального провадження, є за постановою слідчого, яка не скасована, речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001628 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а тому з метою його збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування й застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання власника арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2023 у справі № 754/6821/23 у кримінальному провадженні №0001628 від 22.05.2023, на автомобіль марки «FORD» моделі «Transit», номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ; три ключі та брелок сигналізації, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1