УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявленого у кримінальному провадженні № 192/1180/18 (пр. № 1-кп/201/496/2023), відомості про яке 15 червня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 21 квітня 2004 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за ч. 2 п. 6 п. 12 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді десяти років позбавлення волі; 22 серпня 2017 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 був засуджений 22 серпня 2017 року вироком Бабушкінського районного судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Так, 29 березня 2018 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області за допущене 20 березня 2018 року порушення режиму утримання ОСОБА_4 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), строком на один місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання, а саме:

14 червня 2018 року близько 09.00 години в приміщенні відділення СПС № 12 Солонянської ВК-21, розташованого за адресою с. Аполлонивка, військове містечко, 37, Солонянського району, Дніпропетровської області, начальником відділення СПС № 12 майором внутрішньо служби ОСОБА_6 , який являється представником адміністрації Солонянської ВК-21, засудженому ОСОБА_4 в присутності інших працівників Солонянської ВК-21, було об`явлено, що згідно графіка двогодинного відпрацювання на благоустрій колони, з яким ОСОБА_4 ознайомлено 31 травня 2018 року, у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України, яка передбачає, що засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Таким чином він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи з засудженими». Для цього ОСОБА_4 був наданий увесь необхідний господарський інвентар, а саме: віник та совок для сміття, після чого був вказаний обсяг роботи підмести підлогу «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_4 маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, відповів категоричною відмовою. Після чого начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 вдруге звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до прибирання «кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_4 публічно, в присутності працівників Солонянської ВК-21, повторно відповів категоричною відмовою.

Потім засудженому ОСОБА_4 начальником відділення СПС № 12 ОСОБА_6 були роз`яснені положення кримінального законодавства викладені в ст. 391 КК України та він був попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 втретє звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_4 знову відповів категоричною відмовою.

Далі засуджений ОСОБА_4 був доставлений в медичну частину Солонянської ВК-21 для медичного обстеження, де він був обстежений лікарем-терапевтом ОСОБА_7 , та виданий медичний висновок, що засуджений ОСОБА_4 практично здоровий, прибирання приміщень виконувати може.

По прибутті у чергову частину Солонянської ВК-21 начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 ще декілька разів звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_4 відповідав категоричною відмовою, хоча міг та зобов`язаний був виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань, у відповідності з ч. 3 ст. 107 КВК України, яка передбачає, що засуджені зобов`язані, зокрема, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, а також виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії.

Таким чином умисні дії ОСОБА_4 виразились у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщенні камерного типу (одиночної камери), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України, в обґрунтування чого зазначила про те, що відповідно до обвинувального акта, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, було вчинено у червні 2018 року, а отже, з моменту його вчинення минуло більше ніж п`ять років, що на підставі ст. 49 КК України, свідчить про сплив строків давності та є підставою для закриття цього кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності визначених ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, вказавши на наявність законних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Розглядаючи питання про закриття кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема , п. 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Так, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ст. 391 КК України, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді трьох років позбавлення волі, при цьому, згідно з обвинувальним актом, з дня його вчинення минуло понад п`ять років, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як випливає з положень ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло понад п`ять років, строки давності не зупинялись та не переривались, суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 391 КК України, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, ст.ст. 5, 12, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Кримінальне провадження № 192/1180/18 (пр. № 1-кп/201/496/2023), відомості про яке 15 червня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1