Житомирський апеляційний суд
Справа №296/117/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

прокурора: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 01.03.2024. Покладено на ОСОБА_6 обов`язки передбачені ст.194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що враховуючи дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, має двох неповнолітніх дітей на утриманні та батьків похилого віку, один з яких інвалід 3 групи, має постійне місце проживання, офіційно працює та допомагає ЗСУ, обрання найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою є невиправданим, натомість більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, буде співмірним з існуючими ризиками.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, а тому останній з метою унеможливлення відшкодування збитків може вживати заходів для приховання належного йому майна.

Стверджує, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, при цьому вважає, що ймовірність зазначеного ризику посилює той факт, що троє співучасників підозрюваного переховувались від органу досудового розслідування, одного з яких оголошено в розшук.

Окрім того, з показань свідка ОСОБА_12 , які долучені до клопотання встановлено, що інший підозрюваний, що є співучасником ОСОБА_6 чинить тиск на підприємця м. Коростеня, з метою ненадання потерпілій документів на обладнання, яким незаконно заволоділи ОСОБА_6 та ін.

Зазначає, що ОСОБА_6 може бути причетний і до інших кримінальних правопорушень, що на даний час встановлюється органом досудового розслідування.

Крім того, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено предмети схожі на боєприпаси у кількості 26 штук та документи з ознаками підробки з фотокарткою особи, схожої на ОСОБА_6 .

Вказує, що підозрюваний проживає в м. Коростені, у зв`язку з чим може не прибувати за викликом слідчого, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

В запереченнях до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є цілком достатнім для запобігання заявлених у клопотанні ризиків.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисників та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються та стороною захисту не заперечуються.

Так, відповідно до підозри упродовж липня 2023 року січня 2024 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, вимагали у ОСОБА_19 грошові кошти у сумі 5000 доларів США (182843 гривень) під приводом вигаданого боргу, застосовуючи при цьому погрози насильства над потерпілим та насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи.

З метою спонукання ОСОБА_19 до виконання вимог ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 щодо передачі їм грошових коштів, 14.10.2023 близько 13 години ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші достовірно невстановлені слідством особи, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, прибули до одного із будинків по АДРЕСА_2 , та в одній із кімнат будинку за вказаною вище адресою, відкрито викрали бензопилу ОСОБА_19 «Stihl-361» вартістю 24000 гривень.

02.01.2024 близько 13 години у ході зустрічі у приміщенні магазину Малинка за адресою: Житомирська облась, м. Коростень, вул. Пролетарська 37 А, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 під час проведення НСРД контроль за вчиненням злочину отримали від ОСОБА_19 900 доларів США та 16500 гривень, які останні діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , вимагали за вказаних вище обставин.

Також, відповідно з підозрою, упродовж жовтня 2023 року січня 2024 року ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом зловживання довірою, заволоділи майном ОСОБА_21 , а саме обладнанням, встановленим у приміщенні СТО за адресою: АДРЕСА_3 , загальною вартістю не менше 331524,38 гривень, що є значною шкодою.

Підозра ОСОБА_6 , в тому числі за ч.4 ст. 189 КК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який вказав на його причетність до вимагання, здійснення вимагання, погроз застосування насильства на підприємстві ОСОБА_6 , в тому числі і його безпосередньої участі у цих діях: «Тягнув за руку до станка та висловлював особисто погрози», «Пішли покажу як точно каменерізка відріже тобі кінчик носа». Також, потерпілий вказав, що ОСОБА_6 є одним з керівників злочинної групи, до якої входять більше десяти чоловік, які займаються вимаганням на території м. Коростеня.

Показання потерпілого ОСОБА_19 про вимагання, підтверджуються протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, якими зафіксовані розмови між іншими підозрюваними та потерпілим з приводу необхідності виплати їм коштів, висловлення погроз, а також передачу коштів потерпілим, висновком експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підозра є обґрунтованою оскільки існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення і така підозра стороною захисту в апеляційному порядку не оспорюється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчий суддя відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу вигляді тримання під вартою у своїх висновках не навів переконливих мотивів чому вважає недоведеним клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не врахував обставини визначені у ст. 178 КПК України, які були надані стороною обвинувачення в обґрунтування доводів клопотання та прийшов до передчасного та помилкового висновку про достатність застосування домашнього арешту.

На переконання колегії суддів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується матеріалами справи та свідчить про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З доказів долучених до клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч.3 ст. 190 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та у випадку засудження за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , а саме у вимаганні передачі чужого майна, поєднаному з насильством, погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я та заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, з завданням значної шкоди потерпілому, на переконання колегії суддів свідчать, що обрання судом ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде не достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

З матеріалів судового провадження вбачається, що повне коло співучасників органом досудового розслідування достовірно не встановлено, до вчинення злочинів причетна значна кількість осіб, частина з яких ухиляється від досудового розслідування, не завершено збирання доказів у кримінальному провадженні, вищенаведені обставини вказують на існування ризикам визначеним п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає й на те, що ОСОБА_6 обізнаний про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, а отже існує реальний ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить і те, що ОСОБА_6 знайомий з потерпілими, а отже, перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих з метою зміни показів на його користь. Згідно до підозри, тиск на потерпілого ОСОБА_19 чинився у продовж тривалого часу, до цих дій була залучена значна кількість осіб, які шляхом погроз, насильства, знищенням майна ОСОБА_19 вимагали у нього кошти за дозвіл здійснення господарської діяльності «кришування», а потім за вигаданий втрачений прибуток, через викриття незаконних порубок правоохоронними органами, а тому ризик незаконного впливу на потерпілого, який викрив їх діяльність є реальним. Про здійснення тиску та погроз щодо іншої потерпілої ОСОБА_21 , заборони їй користуватися своїм майном співучасником ОСОБА_22 , присутності при цьому ОСОБА_6 вказував свідок ОСОБА_12 .

Разом з цим, існує висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на інших співучасників, місце знаходження яких на даний час не встановлено органом досудового розслідування, з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини у провадженні та сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, у тому числі керувати такою протиправною діяльністю віддалено за допомогою засобів зв`язку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Наявність на утриманні у підозрюваного двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку та офіційного працевлаштування, волонтерської діяльності не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, саме на цьому етапі розслідування, оскільки зазначене згідно до підозри не стримали його від протиправної поведінки та не зможе гарантувати, що він не намагатиметься переховуватися від слідства та суду передбачаючи можливе суворе покарання, незаконно впливати та потерпілого, свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, та інших ризиків.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Враховує, також апеляційний суд і воєнний стан, яких посилює ризики з огляду на воєнні дії, перешкоди для здійснення ефективного контролю правоохоронними органами, можливість залишення території України як волонтера, враховуючи матеріальне становище підозрюваного його соціальні та родинні зв`язки.

При цьому, в умовах воєнного стану, в ОСОБА_6 збільшуються можливості для ухилення від досудового розслідування та суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку підозрюваного та його місцезнаходження.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи початковий етап досудового розслідування, кількість підозрюваних та обрані їм запобіжні заходи, ухилення частини з них від слідства, характер злочинів, кваліфікації дій, необхідність перевірки інших обставин, які можуть свідчити про причетність підозрюваного до інших злочинів (виявлення за місцем проживання предметів, які можуть бути боєприпасами) застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в тому числі і альтернативного застави, буде не достатнім для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні на час прийняття цього рішення.

За таких обставин надані у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного матеріали доводять наявність правових підстав для його задоволення, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_23 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 березня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: