ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2394/23 Справа № 215/729/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції),

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № №0000024 від 24.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

Встановила:

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого:

- 17 жовтня 2022 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України ухвалено попередній вирок виконувати самостійно, вирішено питання про арешт майна, речові докази та судові витрати.

Вироком суду встановлено, 18.01.2023 приблизно о 17.30 год. ОСОБА_10 знаходився у гостях за місцем мешкання ОСОБА_11 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 , де у цей час також знаходилась раніше знайома йому ОСОБА_12 .

У подальшому, перебуваючи в кімнаті вище вказаної квартири між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з приводу ревнощів зі сторони ОСОБА_10 виник конфлікт, який виразився в тому, що останній почав грубо висловлюватися в адресу ОСОБА_12 .

Так, в цей час та місці, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_12 , в ОСОБА_10 раптово виник протиправний умисел, спрямований на спричинення потерпілий легких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , розуміючи перевагу у фізичній силі над потерпілою ОСОБА_12 , повернувся обличчям до неї та розташувавшись обличчям до обличчя, умисно наніс один удар правою рукою в область правого ока потерпілій ОСОБА_12 , від якого остання відчула сильній біль та впала на крісло, що знаходилась позаду неї.

Таким чином, в результаті своїх протиправних дій ОСОБА_10 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 , тілесні ушкодження у вигляді синці, садно обличчя; крововилив в склеру правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати покарання за попереднім вироком та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень та 1 року обмеження волі, покарання у виді штрафу виконувати самостійно. На обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідно до положень ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає покарання за правилами ст. 71, 72 КК України. Судом не враховано, що ОСОБА_10 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період іспитового строку та всупереч нормам закону не призначив остаточне покарання за сукупністю вироків. Отже суд першої інстанції спочатку повинен був застосувати положення ст. 71 КК України, потім прийняти рішення про самостійне виконання покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором і в апеляційній скарзі.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що місцевий суд при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, суд першої інстанції, призначивши покарання за даним вироком за ч. 1 ст. 125 КК України встановив самостійне виконання попереднього вироку Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2022 року, чим порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення за даним вироком 18.01.2023 року, після постановлення попереднього вироку Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2022 року, тобто в період дії іспитового строку.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 443/806/19, у разі, якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч. 3 ст. 78 та ст. 71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку - положення ст. 71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Вказане, судом першої інстанції проігнороване та не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Ст. 420 ч. 1 п. 2 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та не застосовано закон, який підлягав застосуванню, вирок суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року стосовно ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком приєднати не відбуту частину покарання за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року, та призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 850 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання у виді обмеження волі ОСОБА_10 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді