Справа №932/219/24
Номер провадження №1-кс/932/88/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання дізнавача СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000028 від 13.01.2024 за ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання в якому дізнавач просить накласти арешт на медичну книжку серії 1ААВ №293718 форми первинної облікової документації №1-ОМК на ім`я ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Дізнавач в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, була сповіщена про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані додатки до клопотання, вважаю за необхідне клопотання задовольнити за наступних підстав.

В обґрунтуванні клопотання, дізнавач посилається на те, що 12.01.2024 перебуваючи в закладі громадського харчування «Кухня народів», за адресою: м. Дніпро, вул. Степана Бандери, 2, працівник закладу ОСОБА_5 при перевірці документів пред`явила медичну книжку на своє ім`я з явними ознаками підробки.

Разом із цим, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що медична книжка має явні ознаки підробки, а саме: відтиск штампу лікарні нанесено не чітко, що не дає змоги прочитати назву закладу, що видав особисту медичну книжку, та виявлена нерівномірність у розподілу барвника вказаного штампу, та її визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, яка може бути використана, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження - дане клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача задовольнити.

Накласти арешт на медичну книжку серії 1ААВ №293718 форми первинної облікової документації №1-ОМК на ім`я ОСОБА_5 у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня

Слідчий суддя: ОСОБА_1