№ 336/3320/23
провадження № 1кп/336/724/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000056 від 09.01.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрований як ФОП « ОСОБА_7 », одружений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2023 року, приблизно о 19.10 год., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в темний час доби по проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь зі сторони вул.Єйської в напрямку вул.Ігоря Сікорського за межами населеного пункту м.Запоріжжя.

В цей час попереду, в попутному з водієм ОСОБА_6 напрямку, частково на правому узбіччі, частково на проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, передньою частиною кузову в напрямку вул.Ігоря Сікорського м.Запоріжжя, з увімкненою аварійною сигналізацією, ближнім світлом фар та габаритними вогнями непорушно стояв автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля передньої частини якого перебував пішохід ОСОБА_4 .

Попереду автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , частково на правому узбіччі, частково на проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, передньою частиною кузову в напрямку вул.Ігоря Сікорського м.Запоріжжя, з увімкненою аварійною сигналізацією, ближнім світлом фар та габаритними вогнями непорушно стояв автомобіль «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 . В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажира на задньому сидінні справа перебувала ОСОБА_8 , біля якої знаходилась малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху, по вищевказаній автодорозі, в районі повороту на вул.Центральну Шевченківського району м.Запоріжжя (с.Тепличне), водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити частково на правому узбіччі, частково на проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, з увімкненою аварійною сигналізацією, ближнім світлом фар та габаритними вогнями автомобілі «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , між якими перебував пішохід ОСОБА_4 , а також маючи можливість негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, продовжив рух, внаслідок чого, передньою правою частиною кузова автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення із задньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті зіткнення вказаних транспортних засобів відбувся наїзд передньою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102» на пішохода ОСОБА_4 , який перебував попереду даного транспортного засобу, та у подальшому відбувся контакт вказаного автомобіля із задньою частиною автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Автомобіль «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_4 , виїхав на ліве по ходу свого руху узбіччя, де скоїв наїзд на дерева.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, зі змінами, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани в лівій лобово-тім`яно-скроневій ділянці, гематоми, підкон`юктивального крововиливу в ділянці лівого ока; садна нижньої третини правого стегна та правого колінного суглобу по латеральній поверхні, забої параартикулярних м`яких тканин по латеральній поверхні правого колінного суглобу, забою підшкірно-жирової клітковини латеральної поверхні правого стегна; закритої травми правої стопи: вивиху стопи в підтаранному суглобі назовні, перелому таранної кістки, пошкодження суглобових поверхонь гомілковоступового суглобу, таранно-човноподібного та передплюсна-плюсневого суглобів, набряку, підшкірної гематоми в ділянці правої стопи, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 08.01.2023 р. близько 19.00 год., керував транспортним засобом «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 70-80 км/год по а/д Харків-Сімферополь в напрямку м.Запоріжжя в межах своєї смуги руху з увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху, раптово, в світлі фар свого автомобіля побачив, що попереду на його смузі руху більшою частиною на дорозі стоїть автомобіль без будь-якого освітлення. З метою уникнути зіткнення, ОСОБА_6 застосував гальмування та вивернув кермо вліво, однак зіткнення відбулося, від чого він виїхав за межі проїзної частини вліво, де зіткнувся з деревом. Вважає, що потерпілий, який розташував автомобіль за межами населеного пункту, більшою частиною на проїзній ділянці дороги без ввімкнених аварійних сигналів та знаку, грубо порушив вимоги ПДР, які і стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 08 січня 2023 р. приблизно о 19.00 год. він керував автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по автодорозі Харків-Сміферополь, в салоні транспортного засобу знаходились ОСОБА_8 разом з донькою ОСОБА_9 . Коли проїхав поворот на с.Тепличне, здійснив вимушену зупинку через те, що заглох двигун. Потерпілий зателефонував своєму знайомому ОСОБА_10 і попрохав у того допомоги. Після чого ОСОБА_4 розташував автомобіль так, що той знаходився максимально до краю узбіччя, частково на дорозі. На автомобілі було ввімкнене ближнє світло фар, габарити та аварійна сигналізація, а приблизно за 20 метрів до авто він виставив аварійний знак. Через деякий час приїхав ОСОБА_10 на автомобілі «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та припаркував свій транспортний засіб попереду також частково на дорозі, частково на узбіччі, залишивши ввімкненими ближнє світло, габарити та аварійну сигналізацію. ОСОБА_8 разом з дитиною перейшли до автомобіля «Dacia Logan». ОСОБА_4 помітив під своїм автомобілем пляму, нахилився до низу, увімкнув ліхтар на мобільному телефоні. В цей час ОСОБА_10 , який стояв на узбіччі, крикнув «Рома», після чого відбувся наїзд на потерпілого автомобіля «ЗАЗ 1102», в результаті чого ОСОБА_4 опинився під колесами, та сталося зіткнення з автомобілем «Dacia Logan». Про обставини ДТП дізнався згодом. ОСОБА_4 підтримав цивільний позов, просив його задовольнити.

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 (т.2 а.с.1-7), потерпілий надав свідчення аналогічні наданим під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що приблизно о 18.30 год. 08.01.2023 р. йому зателефонував ОСОБА_4 та попрохав допомоги, оскільки транспортний засіб потерпілого заглох на а/д Харків-Сімферополь. Приблизно через 15 хвилин свідок прибув на автомобілі «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 на місце, де розташував свій транспортний засіб попереду авто ОСОБА_4 , залишив ввімкненим ближнє світло фар та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. ОСОБА_10 вказав, що автомобіль «ЗАЗ 1102» перебував в нерухомому стані, знаходився частково на дорозі, частково на узбіччі, мав ввімкнений аварійний сигнал та за 15-20 метрів був виставлений знак аварійної зупинки. Пасажири, які знаходились в автомобілі «ЗАЗ 1102», пересіли до його автомобіля. Коли свідок перебував на узбіччі в районі передньої правої частини автомобіля «ЗАЗ 1102», а ОСОБА_4 біля передньої частини даного т/з, свідок помітив як про проїзній частині, з увімкненими фарами, зі швидкістю приблизно 100 км/год рухається автомобіль. Свідок крикнув «Рома», і відразу відбулось зіткнення з задньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102», в результаті чого цей автомобіль відкинуло вперед, він здійснив наїзд на ОСОБА_4 та відбулось зіткнення із задньою правою частиною кузова автомобіля «Dacia Logan», а автомобіль «Форд» виїхав за межі дороги вліво, де скоїв наїзд на дерево.

Покази ОСОБА_10 під час проведення слідчого експеримента за його участю, узгожуються з тими, які він надав під час судового розгляду (т.2 а.с.8-15).

ОСОБА_8 під час допиту в суді пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_4 08.01.2023 р. разом з донькою перебували у якості пасажирів в автомобілі «ЗАЗ 1102». Під час руху по автодорозі, транспортний засіб заглох і вони зупинились максимально до краю узбіччя. Коли на допомогу прибув ОСОБА_10 , свідок разом з дитиною пересіли до його автомобіля. Через декілька хвилин ОСОБА_8 відчула удар в задню частину кузова автомобіля, в якому знаходилась. За яких обставин сталась ДТП, свідкові не відомо.

08.01.2023 р. було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, про що складено протокол (т.1 а.с.147-148) зі схемою до нього (т.1 а.с.149) та фототаблицями (т.1 а.с.150-153).

23.02.2023 р. було проведено додатковий огляд місця події за участю водія ОСОБА_6 , про що складено протокол зі схемою ДТП та фототаблицями (т.1 а.с.203-208), під час огляду обвинувачений надав пояснення на місці щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-23/547-ІТ від 10.02.2023 р. (т.1 а.с.155-162), на момент експертного огляду та дослідження рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані, а ходова частина у непрацездатному стані. Визначити, коли відносно моменту ДТП виникла відмова ходової частини (до, в момент або після пригоди) у передній підвісці (знаходження шини переднього правого колеса без тиску повітря та руйнації важеля ходової частини переднього правого колеса), не є можливим, оскільки дане питання виходить за межі компетенції експерта.

Відповідно висновку експерта № СЕ-19/108-23/588-ІТ від 17.02.2023 р. (т.1 а.с.165-174), на момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_5 знаходилось у працездатному стані, ходова частина у непрацездатному стані. Визначити стан робочої гальмової системи даної системи працездатний (за умови працездатності гальма заднього лівого колеса) або обмеженої працездатності (за умови відмови гальма заднього лівого колеса) на момент проведення експертного дослідження не надалося можливим через неможливість перевірки працездатності гальма заднього лівого колеса.

Вирішити питання стосовно робочої гальмівної системи автмобіля «ЗАЗ «1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в цілому не надається можливим, оскільки не надалося можливим визначити стан даної системи працездатний (за умови працездатності гальма заднього лівого колеса) або обмеженої працездатності (за умови відмови гальма заднього лівого колеса) на момент проведення експертного дослідження.

Відмова ходовій частині, у вигляді зміщення заднього лівого колеса, деформація балки задньої підвіски та деформації амортизатору заднього лівого колеса, виникла в момент даної дорожньо-транспортної пригоди. Тобто до даної дорожньо-транспортної пригоди елементи ходової частини знаходилися в працездатному стані.

Визначити, коли відносно моменту ДТП виникла відмова ходової частини (до, в момент або після пригоди) у задній підвісці (знаходження заднього лівого колеса без тиску повітря), не є можливим, оскільки дане питання виходить за межі компетенції експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-23/591-ІТ від 01.03.2023 р. (т.1 а.с.178-190), визначити кут взаємного розташування транспортних засобів на момент їх контакту з урахуванням пошкоджень транспортних засобів не є можливим, із-за відсутності парних ділянок, які контактували при зіткненні транспортних засобів та які повинні бути жорстко пов`язані з транспортним засобом. Але необхідно відмітити, що порівняльним дослідженням описаних вище пошкоджень обох транспортних засобів, зважаючи на розташування та характер їх утворення, було встановлено, що автомобіль «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передньою правою частиною автомобіля контактував з задньою лівою частиною автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З технічної точки зору де знаходиться місце зіткнення транспортних засобів у вигляді геометричної точки на проїзній частині не є можливим, через відсутність достатньої кількості трасологічних ознак необхідних для цього, але необхідно відмітити, що місце зіткнення транспортних засобів повинно знаходитись перед початком осипу скла та пластику від транспортних засобів, які приймали участь в даній дорожньо-транспортній пригоді. Таким чином, місце зіткнення транспортних засобів зазначене на схемі від 08.01.2023 р. не може відповідати дійсності, оскільки воно знаходиться на відстані 3,2 м після початку осипу.

Вирішити питання стосовно швидкості руху автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 не є можливим, оскільки в наданих матеріалах відсутні необхідні вихідні дані.

З урахуванням зафіксованої слідової інформації та кінцевого розташування автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно зробити висновок, що на момент зіткнення автомобіль автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився у русі.

Згідно висновку № СЕ-19/108-23/2802-ІТ від 06.04.2023 р. (т.2 а.с.18-28) на вирішення експерта поставлені наступні запитання: 1. Як з технічної точки зору в даній дорожній ситуації повинний був діяти водій ОСОБА_6 та пішохід/водій ОСОБА_4 , пішохід/водій ОСОБА_10 для забезпечення безпеки руху? 2. В діях кого з учасників ДТП маються невідповідності вимогам пунктів ПДР України, що знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з подією пригоди? 3. Чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість уникнути ДТП, якщо так то за допомогою яких заходів? 4. Чи мав пішохід/водій ОСОБА_4 технічну можливість уникнути ДТП, якщо так то за допомогою яких заходів? 5. Чи мав пішохід/водій ОСОБА_10 технічну можливість уникнути ДТП, якщо так то за допомогою яких заходів?

Висновок експерта:

1. Водій автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп. 12.3, 12.2, 12.6 ґ), 12.9 б) Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Водій автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР.

Водій автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп.15.2, 19.4 ПДР.

Після того як водії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вийшли з автомобілів «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , і знаходились поза ними, то вони діяли вже у якості пішоходів, тому оцінка їх дій виходить за межі компетенції експерта, оскільки для цього не потрібні спеціальні технічні знання.

2. Оскільки водій ОСОБА_6 рухався на автомобілі «Ford Fusion» із швидкістю, яка не перевищувала максимально безпечну швидкість руху за умовами видимості дороги у напрямку руху, тому в діях водія ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.2 ПДР не вбачається.

За показами водія ОСОБА_6 (на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» вимкнено будь-яке освітлення).

У діях водія автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.3 ПДР не вбачається. Але оскільки водій автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 рухався із швидкістю 100 км/год, яка перевищувала максимально дозволену швидкість руху на ділянці, де сталась пригода, то у його діях є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_4 є невідповідності вимогам пп.9.9а), 15.14, 19,4 ПДР, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «Dacia Logan» ОСОБА_10 невідповідності вимогам п.15.2 ПДР не вбачається. Але оскільки водій автомобіля «Dacia Logan» ОСОБА_10 стояв на проїзній частині без ввімкненого будь-якого освітлення, то у його діях є невідповідність вимогам п.19.4 ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

За показами ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар).

Аналізуючи дії водія автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 вбачається: при швидкості руху 80-90 км/год, при яких він мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди; при швидкості руху 100 км/год, при якому він не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_4 невідповідностей вимогам пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР не вбачається.

У діях водія «Dacia Logan» ОСОБА_10 невідповідностей вимогам пп.15.2, 19.4 ПДР не вбачається.

3. За показами водія ОСОБА_6 , коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» вимкнено будь-яке освітлення, водій автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді як рухаючись із швидкістю 80-90 км/год так і із швидкістю 100 км/год.

За показами водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , коли на автомобілі «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар, то водій автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді рухаючись із швидкістю 80 км/год та максимально дозволеною швидкістю за межами населеного пункту 90 км/год, та шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки до задньої частини автомобіля «ЗАЗ-1102».

4. За показами водія ОСОБА_12 (на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» вимкнено будь-яке освітлення) технічна можливість водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_4 уникнути дорожньо-транспортній пригоді залежала від виконання ним вимог пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР.

За показами ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар), водій ОСОБА_4 , який через стан узбіч автодороги «Харків-Сімферополь» не міг здійснити зупинку автомобіля «ЗАЗ 1102» на ньому та який після зупинки стояв із ввімкненою аварійною сигналізацією, габаритами та ближнім світлом фар, а також із знаком аварійної зупинки, вбачається, що у даному випадку водій ОСОБА_4 своїми односторонніми діями не міг вплинути на подальший розвиток дорожньо-транспортної пригоди і тому в даній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді.

5. Варто зазначити, що автомобіль «Dacia Logan» розташувався попереду автомобіля «ЗАЗ-1102» у статичному положенні (стояв), ближче до правого узбіччя, за напрямком його знаходження, при цьому стан узбіччя автодороги «Харків-Сімферополь» не дозволяв здійснити зупинку автомобіля «Dacia Logan» на ньому та автомобіль «Dacia Logan» отримав пошкодження від автомобіля «ЗАЗ-1102» в результаті того, що відбулось зіткнення між автомобілями «Dacia Logan», що розташовувався попереду автомобіля «ЗАЗ-1102», тому у даному випадку водій ОСОБА_10 своїми односторонніми діями не міг вплинути на подальший розвиток дорожньо-транспортної пригоди і тому в даній ситуації водій автомобіля «Dacia Logan» ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді.

З висновку експерта № 168п (т.1 а.с.191-192) судом встановлено, що закритий вивих правої стопи (за наданими даними) у ОСОБА_4 сам за собою кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалий розлад здоров`я. Черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з раною у лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці та з крововиливами у ділянку лівої очної ямки і оболонки лівого ока у ОСОБА_4 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета (предметів). Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. Зазначений діагноз «Повний розрив прямої порції чотириглавного м`язу правого стегна. Обширні садна нижньої третини правого стегна та правого колінного суглобу» будь-якими описами у наданій медичній документації чи об`єктивними відомостями не підтверджено, тому при оцінці ступеня тяжкості не повинен враховуватись.

У висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 269/к (т.1 а.с.193-202) зазначено, що у ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження:

1.1 в ділянці голови: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, рана в лівій лобово-тім`яно-скроневій ділянці, гематома, підкон`юктивальний крововилив в ділянці лівого ока, що у сукупності кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; операція: ПХО обширної скальпованої рани голови;

1.2 в ділянці правої нижньої кінцівки: садна нижньої третини правого стегна та правого колінного суглобу по латеральній поверхні, забій параартикулярних м`яких тканин по латеральній поверхні правого колінного суглобу, забій підшкірно-жирової клітковини латеральної поверхні правого стегна, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

закрита травма правої стопи: вивих стопи в підтаранному суглобі назовні, перелом таранної кістки, пошкодження суглобових поверхонь гомілковостопового суглобу, таранно-човноподібного та передплюсна-плюсневого суглобів, набряк, підшкірна гематома в ділянці правої стопи, що у сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я; операція: відкрита репозиція правого гомілкового суглобу вивиху підтаранної кістки.

Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну (08.01.2023 р.), зазначеного в обставинах справи, наданій медичній документації і додаткових методів дослідження.

Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів.

Враховуючи обставини справи, утворення тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди не виключається.

Діагноз «Повний розрив прямої порції чотириглавного м`язу правого стегна» будь-якими описами у наданій медичній документації та додатковими методами дослідження, об`єктивними відомостями не підтверджений, тому при оцінці ступеня тяжкості не повинен враховуватись.

Тілесне ушкодження, в ділянці голови виявлене у ОСОБА_4 , не входить до переліку ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються смертю. Ушкодження інших периметричних судин (голови, обличчя, шиї, передпліччя, кисті, гомілки, стопи), кваліфікуються у кожному випадку залежно від спричинених ними конкретних загрозливих для життя явищ. В даному випадку згідно наданої медичної документації загрозливих для життя явищ не зафіксовано.

Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочину, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_6 у його вчиненні.

Обвинувачений під час розгляду кримінального провадження підтвердив, що ввечері 08.01.2023 р. керував технічно справним автомобілем «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній дорозі Харків-Сімферополь, де зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився частково на дорозі. Не заперечував обвинувачений і того, що в результаті зіткнення, автомобіль «ЗАЗ-1102» наїхав на потерпілого, який отримав тілесні ушкодження, та, в подальшому, відбувся контакт транспортного засобу «ЗАЗ-1102» з автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3

Разом з тим, сторона захисту стверджувала, що на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» було вимкнено будь-яке освітлення. Порушення потерпілим вимог пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР України стало причиною ДТП, а її наслідки не перебувають у причинному зв`язку з порушенням обвинуваченим будь-яких правил.

Вказані твердження сторони захисту спростовуються свідченнями в суді потерпілого та свідка ОСОБА_10 , зміст яких наведено вище.

З показань як обвинуваченого, так потерпілого і свідка, судом не встановлено підстав ОСОБА_10 надавати неправдиві свідчення та обмовляти ОСОБА_6 .

ОСОБА_10 послідовно, весь період досудового розслідування приймав участь у проведенні слідчих дій, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність надав в суді покази, на підставі яких, окрім показів потерпілого, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за пред`явленим йому обвинуваченням.

Враховуючи покази свідка ОСОБА_10 , які узгоджуються зі свідченнями потерпілого, про те, що автомобілі «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» знаходились у статичному стані з увімкненими ближнім світлом фар, габаритами та аварійною сигналізацією, а автомобіль під керуванням обвинуваченого рухався зі швидкістю 100 км/год, суд при ухваленні обвинувального вироку приймає до уваги висновок експерта № СЕ-19/108-23/2802-ІТ, зміст якого наведено вище, в частині того, що в діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди (абз.8 п.2 висновку).

Кількість, локалізація та тяжкість отриманих ОСОБА_4 в результаті ДТП тілесних ушкоджень встановлено висновками відповідних судово-медичних експертиз.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії нетяжких.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, одружений, є фізичною особою підприємцем, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання, у виді позбавлення волі з випробувальним терміном, тобто із застосування до нього положень ст. 75 КК України, та із застосуванням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як слідує зі змісту ч.3 ст. 374 КПК України, суд в мотивувальній частині ухваленого вироку повинен навести докази на підтвердження доведеності обставин, визначених в ст. 91 КПК України, мотиви їх оцінки й зазначити підстави для задоволення цивільного позову.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 45 640,18 грн., що складаються з витрат, пов`язаних з лікуванням, моральної шкоди у розмірі 493 455,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст.22, 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлений цивільний позов визнав частково, не заперечував проти стягнення суми матеріальних збитків, частково визнав позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Приймаючи до уваги те, що протиправні дії обвинуваченого, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, потягли за собою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості та необхідінсть лікування, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню шляхом стягнення 28 953,66 грн. з обвинуваченого на користь потерпілого, тобто за виключенням тих сум, які були сплачені обвинуваченим потерпілому в добровільному порядку (45 640,18 грн. 16686,52 грн.)

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Крім цього, у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини(далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

З урахуванням викладених вище фактичних обставин справи суд встановив, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому дійсно була завдана моральна шкода, оскільки він переніс душевні страждання, відчув вимушені зміни у звичному житті.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про те, що необхідним і достатнім та поновлення прав потерпілого є відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертиз, суд прийшов до висновку, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз в сумі 2265,36 грн. (т.1 а.с.163), 2265,36 грн. (т.1 а.с.175), 3775,60 грн. (т.1 а.с.177), 2642,92 грн. (т.2 а.с.17), що разом складає 10949,24 грн.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт на майно накладається в тому числі за для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Враховуючи, що судом задоволено цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає недоцільним на даній стадії скасовувати арешт з автомобіля «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_1 , що накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2023 р. та переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому (а.с.т. 2 а.с.37-38, 39, 40).

Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 28 953,66 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 10949,24 гривень.

Скасувати арешт транспортного засобу «ЗАЗ 1102», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2023 року № 334/241/23, провадження № 1-кс/334/92/2023.

Речові докази:

автомобіль «ЗАЗ 1102», р.н. НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити в розпорядженні ОСОБА_4 ;

автомобіль «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити в розпорядженні ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1