Справа № 404/4435/23
Номер провадження 1-кп/404/262/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

30 січня 2024 року м. Кропивницький, Україна

Кіровський районний суд м. Кіровограда засідаючи у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальні провадження № 0000979 від 06.04.2023 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, який не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх або інших осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 03.09.2007 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 11 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження,-

за участю учасників судового провадження:

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.04.2023 близько 08 години 20 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, порушуючи вимоги плі. 2.1 (а), 2.9 (а). Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння...; перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керував автомобілем ВАЗ 210130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому достовірно знаючи про технічні несправності у вигляді встановлення шин різних моделей, розмірів з різними малюнками протектора на задню вісь, що суперечить вимогам п.31.4.5. «г» ПДР України, та рульове керування має невідповідність у вигляді надмірного сумарного люфту, що суперечить вимогам п.31.4.2 «а», що тим самим забороняється експлуатація транспортного засобу, рухаючись по вул. Холодноярська зі сторони пров. Азовського в напрямку пров. Титова м. Кропивницького, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров 'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п.п. 13.1 ПДР України (п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.), навпроти буд. 84 вул. Холодноярської допустив наїзд керованого ним автомобіля на велосипедиста ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 438 від 18.05.2023 у вигляді: закритої травми грудного відділу хребта: перелому остистих відростків тіл 7 та 8 грудних хребців з задовільним розташуванням фрагментів; гематоми в ділянці лівої гомілки, гематоми в лобній ділянці зліва, множинних саден лівого ліктьового суглобу, лівої кисті, обличчя; забійної рани лобно-тім`яної ділянки; множинних колото-різаних ран в ділянці голови та лівої верхньої кінцівки, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованого йому злочину визнав частково та надав суду пояснення, що фактичні обставини справи визнає, дата, час та місце в обвинувальному акті вказані вірно. Дійсно, за вказаних обставин вчинив дорожньо-транспортну пригоду, однак заперечує щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння. Органу досудового розслідування слід було під час розслідування призначити судово-токсилогічну експертизу, яка і слугувала би належим доказом по справі.

Таким чином, оскільки належних доказів, які б достовірно свідчили про те, що він знаходився в стані наркотичного сп`яніння не встановлено, вважає необхідним перекваліфікувати його дії зі ст 286-1 КК України на ч.1 ст. 286 КК України. Крім того, зазначив, що 28.03.2023 року вживав наркотичний засіб, тому з огляду на роз`яснення лікаря-нарколога ОСОБА_7 , в суді, про вихід з організму наркотичних засобів протягом 48 днів, фактично погодився, що перебував в стані наркотичного сп`яніння, але почував себе нормально, міг керувати транспортним засобом. Щиро кається в скоєному злочині, активно сприяв його розкриттю, повністю відшкодував завдану шкоду і потерпілий просить суд не позбавляти його волі, позитивно характеризується та займається суспільно корисною працею.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується доказами, порядок та обсяг дослідження яких встановлено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, а що стосується кваліфікуючої ознаки - стану наркотичного сп`яніння - досліджені:

*медичний висновок від 06.04.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про перебування ОСОБА_3 в стані наркотичного сп`яніння (маріхуана);

*акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.04.2023 стосовно ОСОБА_3 ;

-в судовому засіданні допитаний лікар-нарколог ОСОБА_7 , який безпосередньо проводив огляд ОСОБА_3 . Показав, що 06.04.2023 ОСОБА_3 був оглянутий ним в приміщенні Наркологічного диспансеру, добровільно надав аналізи (сечу) для проведення дослідження, в результаті якого було виявлено вміст наркотичного засобу. Лікар ОСОБА_7 детально пояснив в судовому засіданні порядок проведення такого огляду та огляду обвинуваченого ОСОБА_3 зокрема. Зазначив, що з огляду на результати досліджень, вживання ОСОБА_3 наркотичного засобу не є першим, а є періодичним.

Порушень вимог статей 104-106, 223, 237, 238 КПК України судом у ході судового розгляду не встановлено та сторонами не доведено.

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, законність отримання та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд, розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведеною у повному обсязі, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вказані докази спростовують доводи сторони захисту щодо відсутності кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння.

Що стосується позиції захисту про порушення вимог Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції при проведені вищезазначеного освідування, а тому його результати не можуть прийматись судом як належний та допустимий доказ, суд виходить з наступного.

Верховний Суд в непоодиноких рішеннях, у тому числі й по справах №571/1436/15-к, № 400/1498/18 та інших, звертає увагу на те, що вищезазначена Інструкція та інші нормативно - правові акти з цього питання були прийняті відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення розглядаємого злочину, у стані алкогольного чи іншого сп "яніння, шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Верховний Суд зазначає про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах ККС від 15.03.2018 у справі №372/2291/16-к, від 21.11.2019 у справі №564/590/17, від 3.12.2019 у справі №571/1436/15-к, від 11.02.2020у справі№643/20474/15-к.

Існує відмінність освідування на стан алкогольного сп 'яніння водія від слідчої дії, передбаченої cm. 241 КПК України - «Освідування особи».

Так освідування особи - це слідча дія, що полягає в огляді підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Метою освідування є виявлення на тілі підозрюваного, свідка чи потерпілого слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет. Освідування є різновидом огляду оскільки складається відповідний протокол слідчої дії, тому не можна зарахувати до його завдань, наприклад, установлення стану наркотичного, алкогольного сп 'яніння людини.

В данному випадку результати огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_3 отримано в порядку розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно із вимогами данного нормативного акту вказана процедура не є слідчою дією у розумінні вимог статей 214, 223 КПК, а тому відсутні, передбачені законом, підстави для визнання цих результатів дослідження недопустимими і такими, що отримані з порушенням порядку, передбаченого законом, тобто до внесення відомостей до ЄРДР. Такі висновки повністю узгоджуються із правовими позиціями ВС, викладеними, зокрема у постановах від 24.02.2020 у справі № 473/2872/18, від 10.12.2020 у справі №715/1912/19, від 11.02.2020 у справі № 691/219/18, від 06.09.2022 у справі №506/392/16-к.

До того ж, у постанові від 20.09.2022 у справі № 711/2189/21 (провадження № 51-1704км22) Верховний Суд України висловив свою позицію щодо достовірності акту, який підтверджує стан сп`яніння особи, зазначивши «вчинення кримінального правопорушення у стані сп`яніння може бути підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який долучений до матеріалів кримінального провадження.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. ст. 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, з огляду на що, відсутність відповідного висновку експерта в данному провадженні, не є процесуальною перешкодою до визначення ознак стану алкогольного сп`яніння як кваліфікуючої, у разі встановлення цієї обставини за результатами оцінки всієї сукупності доказів щодо встановлення такого стану. Такий висновок зробив ВС в постановах №672/1402/17, № 643/20474/15-к та інших.

Враховуючи зазначене, наведені докази підтверджують факт вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження є доведенною.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в момент скоєння злочину він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, не доведена належними і допустимими доказами, суд розцінює, як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених по справі об`єктивних, належних, допустимих доказів, які є послідовними, достатньо вагомими, чіткими, узгодженими між собою, а тому достовірними, достатніми та відповідають критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року та в справі «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року, а тому не викликають сумнівів у суду та покладені в основу вироку.

Статтею 370 КПК імперативно визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. часткове визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, відшкодування матеріальних, моральних збитків спричинених потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки він проявився у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий. Відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності прокурором суду не надано.

Злочин, передбачений ч.1 ст.286-1 КК України належить до категорії двооб`єктних злочинів, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, додатковим об`єктом-життя і здоров`я особи, а тому думка потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, однак не має над ними пріоритету та сама по собі не є вирішальною при прийнятті рішення , а тому підстав для застосування положень ст..ст. 69, 75,75 КК України суд не вбачає.

ПДР України регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, через це уникнення ОСОБА_3 справедливого основного покарання негативно вплине й на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченомуОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пов`язаного з безпекою дорожнього руху, а також пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Саме покарання у вигляді позбавлення волі, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вид покарання та порядок його відбуття, суд вважає обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід утримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст. ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судової експертизи на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 4 541(чотири тисячі п`ятсот сорок одна) 00 грн.

На період апеляційного оскарження обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 30 січня 2024 року.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 210130 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велисопед - які знаходяться не території спеціального майданчика тимчасово затриманих ТЗ повернути володільцю за наявності відповідних документів.

диск DVD з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1