справа № 361/9576/23
провадження № 1-кп/361/688/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

законного представника - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується

питання про застосування заходів

виховного характеру - ОСОБА_6 ,

представник сектору ювенальної превенції - ОСОБА_7 ,

представника служби у

справах дітей - ОСОБА_8 ,

психолога - ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за №30000897 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 звернулася до суду із клопотанням про застосуванням примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №30000897 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 07.08.2023 року близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїми друзями, перебували на вхідному майданчику в приміщенні магазину ТОВ «Фора» за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Броварського Сотні,12, де вступили в конфлікт з ОСОБА_11 . В ході конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на спричинення умисного тілесного ушкодження ОСОБА_11 .

Після цього, у вказаний час та у вказаному місці ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_11 наніс один удар взутою правою ногою в область грудної клітини останнього.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в області лівого ліктьового та правого колінного суглобів, які як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_6 є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, не досягши віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій прохає проводити розгляд справи без його участі.

Неповнолітній ОСОБА_6 , наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 - його мати ОСОБА_4 прохала задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 прохав суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Представник служби в справах дітей та представник сектору ювенальної превенції клопотання прокурора підтримали, вважають за доцільне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши письмові матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Відповідно до ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п.п.2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру, серед іншого, у виді застереження; передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України); при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена судовому засіданні в повному обсязі.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , суд враховує дані про особу неповнолітнього, який за місцем навчання та проживання характеризуються позитивно, на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 його матір`ю є ОСОБА_4 , яка не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, до нього слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та відповідно до положень ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері - ОСОБА_4 .

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 484, 497, 501 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №30000897 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бровари Київської області, учня 10-В класу Броварського ліцею № 2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягають у забороні перебування поза місцем проживання, відвідувати парки, кафе, гральних закладів, розважальні заклади та інші установи в нічний період доби з 20.00 год. до 06.00 год наступного дня, передавши неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_6 про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Попередити ОСОБА_4 про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді передання під нагляд матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до досягнення ним повноліття.

Речові докази - оптичний диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься відеозапис із камер відеоспостереження та оптичний диск, на якому міститься відеозапис слідчих експериментів, залишити в матеріалах кримінального провадження №30000897.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 11 січня 2024 р. о 15 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1