УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 757/28698/23-к

провадження № 51-6516 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року задоволено частково скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 №23/06 від 23 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000448 від 27 травня 2022 року, відповідно до ст. 220 КПК України, та прийняти вмотивоване рішення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вищевказану ухвалу слідчого судді, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що вказана ухвала суду є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, оскільки апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року. При цьому прокурор зазначає, що право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України. 29 червня 2023 року на адресу офісу Генерального прокурора надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у якому останній просив змінити підслідність та доручити здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні детективам органів Бюро економічної безпеки України. На вказане звернення 05 липня 2023 року старшим групи прокурорів надано письмове роз'яснення про те, що постановою заступника Генерального прокурора від 21 червня 2022 року доручено здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України. Тому вважає, що питання про визначення підслідності було вирішено уповноваженою особою, при цьому вищевказана постанова не підлягає оскарженню під час досудового розслідування. Тому слідчий суддя, задовольняючи скаргу адвоката, фактично вийшов за межі компетенції, визначеної положенням глави ст. 26 КПК України та постановив ухвалу, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами. При цьому вказує, що Генеральний прокурор не входить до складу групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, а тому обов'язок щодо розгляду клопотань у нього відсутній. При цьому згідно ч. 5 ст. 36 КПК України доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування передбачено саме як право Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників, а не обов`язок і лише у разі неефективного досудового розслідування. Також прокурор посилається на висновки, сформульовані в постановах Верховного Суду України від 24 червня 2020 року у справі № 521/15791/19, від 11 листопада 2020 року у справі № 757/22075/20-к, від 27 червня 2023 року у справі № 991/5644/22, в постанові Великої Палати від 23 травня 2018 року у провадженнях №13-16 сво 18 та № 13-19 кс 18. Тому прокурор вважає, що суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 129 Конституції України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, обмежив його право на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно ч. 3 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення ч. ч. 1, 2 ст 309 КПК України містять перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З копій судових рішень вбачається, що прокурор у поданій апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, якою задоволено частково скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000448 від 27 травня 2022 року, відповідно до ст. 220 КПК України, та прийняти вмотивоване рішення.

При цьому згідно з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, застосував положення статті 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

При цьому доводи касаційної скарги прокурора про порушення апеляційним судом вимог ст. 129 Конституції України та загальних засад кримінального процесуального законодавства не заслуговують на увагу, оскільки ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чимКПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Водночас, твердження касаційної скарги прокурора про те, що ухвала районного суду підлягає апеляційному оскарженню, оскільки слідчий суддя, задовольняючи скаргу адвоката, фактично вийшов за межі компетенції, визначеної положенням глави ст. 26 КПК України та постановив ухвалу, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, є необгрунованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь - яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частина 2 ст. 220 КПК України передбачає, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому згідно ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Як убачається із копій судових рішень, ухвалою слідчого судді було задоволено частково скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 №23/06 від 23 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000448 від 27 травня 2022 року, відповідно до ст. 220 КПК України, та прийняти вмотивоване рішення, оскільки за результатами розгляду клопотання адвоката вмотивовану постанову винесено не було, а лише було надано письмову відповідь у формі листа, якою у задоволенні клопотання відмовлено.

Тому колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги прокурора про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2020 року у справі № 521/15791/19, від 11 листопада 2020 року у справі № 757/22075/20-к, від 27 червня 2023 року у справі № 991/5644/22, в постанові Великої Палати від 23 травня 2018 року у провадженнях №13-16 сво 18 та № 13-19 кс 18., оскільки висновки у вищезазначених постановах сформульовані відносно ухвал слідчих суддів, постановлення яких не передбачено КПК України, тоді як у вказаному кримінальному провадженні слідчий суддя прийняв рішення в межах здійснення розгляду скарги в порядку ст. ст. 303 -307 КПК України.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, якою зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 №23/06 від 23 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000448 від 27 травня 2022 року, відповідно до ст. 220 КПК України, та прийняти вмотивоване рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, тому рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Інші доводи касаційної скарги прокурора не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Тому твердження прокурора щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3