Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/601/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01 листопада 2023 року, якою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Китайгород Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, перебуваючого на посаді начальника відділення поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, безпосередньо проживає з дитиною інвалідом, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 365 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді у виді особистого зобов`язання строком до 30.12.2023 року, з покладенням на нього певних обов`язків.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01 листопада 2023 року, клопотання слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 30.12.2023 року, з покладенням на нього певних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися з Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000074, крім участі у слідчих (процесуальних) діях; здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 365 КК України.

Так, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000074 встановлено, що група осіб поліцейських, а саме поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та старший дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 разом з начальником ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , будучи представниками влади та працівниками правоохоронного органу, упродовж березня 2022 року за попередньою змовою групою осіб, у робочий час, використовуючи надану їм законом владу та свої займані посади, перевищуючи свої владні службові повноваження, незаконно використали службовий автомобіль та речовий доказ у кримінальному провадженні - моторний човен «Прогрес 2М» з бортовим номером «ЯЧК-0260» та заборонені знаряддя лову - «сітки», здійснили протиправне зайняття рибним добувним промислом в акваторії Цибульницької затоки Кременчуцького водосховища поблизу міста Світловодськ Олександрійського району.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, наявність обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини - інваліда, міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного, враховуючи давність вчинення розслідуваних подій та наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків і стримуючих від втечі факторів. Так само і реалізацію ризиків незаконного впливу на свідків, знищення важливих для цього кримінального провадження речей і документів та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися.Крім того, кримінальне провадження задокументовано 1,5 року, а також те, що ОСОБА_7 є єдиною особою, яка забезпечує свою родину слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового слідства лише такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання забезпечить належне виконання на нього покладених на нього процесуальних обов`язків та крім того надасть можливість опікуватись рідними.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього певних обов`язків строком на 2 місяці.

Свої вимоги обґрунтував тим, що слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 підозрюється саме у організації та вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також кримінального проступку, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 , будучи організатором інкримінованих йому та іншим підозрюваним злочину та кримінального проступку, використовуючи надану йому владу та керівне службове становище, вжив заходи щодо приховування, спотворення та знищення доказів у кримінальному провадженні.

Тобто, слідчим суддею не враховано, наявні у матеріалах докази щодо знищення, приховування та спотворення документів. Після виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 з метою прикриття злочинної діяльності для уникнення ним, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповідальності, 26.03.2022, видав письмове доручення №2008/114-1-2022, датоване 24.03.2022 «Про проведення профілактичного рейду по боротьбі з браконьєрством на території Кременчуцького водосховища та внутрішніх водоймищ, які перебувають на території обслуговування відділення поліції № 1 (м. Світловодськ)». Факт видання недостовірного письмового доручення № 2008/114-1-2022 від 24.03.2022 підтверджується показами допитаного свідка ОСОБА_12 , яка вказала що друкувала його 26.03.2022 та висновком проведеної комп`ютерно-технічної експертизи № 3349/23-27 від 29.09.2023. Водночас, розуміючи факт можливого настання кримінальної відповідальності ще за ст. ст. 366, 358 КК України всі три оригінальні примірники зазначеного доручення були вилучені з контрольно-наглядових справ відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) та до цього часу їх місцезнаходження невідоме, що свідчить про наявність даного ризику, який продовжує існувати.

Крім того, не дивлячись на достовірно встановлений станом на 25.03.2022 факт причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України службових осіб відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) та необхідності його направлення, відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України, за підслідністю до територіального органу Державного бюро розслідувань, зазначене кримінальне провадження розслідувалось дізнавачем відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) до 07.04.2023, тобто понад 1 рік, внаслідок чого здійснювалось укриття вчиненого кримінального правопорушення.

Також, судом не взято до уваги з`ясовані під час досудового розслідування обставини, що об`єктивно підтверджують ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 , займаючи керівну посаду у правоохоронному органі, використовуючи надану йому владу та службове становище, а також за допомогою зв`язків здобутих під час проходження служби, може самостійно або із залученням колег чи працівників інших правоохоронних органів впливати на інших свідків, які вже допитані, або ще не допитані, проте підлягають допиту, з метою схилення останніх до надання неправдивих показань у кримінальному провадженні та/або спотворення інших доказів.

Не враховано факт неправомірного тиску на свідків, який вже мається у наявності, і про нього заявив у своїх показах допитаний свідок ОСОБА_13 .

Одночасно судом не взято до уваги, що як керівник відділу поліції ОСОБА_7 є суб`єктом до повноважень якого належить призначення та звільнення з посад підлеглих працівників відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в області, що надає йому значні важелі впливу на тих працівників поліції, які вже допитані та є свідками у кримінальному провадженні № 0000074.

Поряд з цим, судом не надано оцінку тому, що кримінальні правопорушення, інкриміновані працівникам поліції, вчиненні під час дії військового стану, та за таких обставин суттєво негативно впливають на авторитет органів державної влади, зокрема правоохоронних органів. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження №0000074 від 26.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 365 КК України.

30.10.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 365 КК України.

Згідно до ст. 12 КК України ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також кримінального проступку, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Слідчим суддею правильно встановлено, що ОСОБА_7 має вік 47 років, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні дитину-інваліда, офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків у підозрюваного. Відносно репутації підозрюваного - не надано фактів та інформації, які б свідчили про негативну репутацію.

Крім того, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що мінімальними є ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, зважаючи на те, що наразі на території України діє воєнний стан. При цьому, підозрюваний може залишити територію країни, зважаючи на наявність на утриманні дитини інваліда, відтак унеможливити вказаний ризик, можна зобов`язавши його здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Враховуючи, що ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, зокрема одружений, виховує дитину, офіційно працевлаштований, тому ризик переховування від органу досудового розслідування має мінімальний рівень інтенсивності. Щодо ризику визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних та експертів, у цьому кримінальному провадженні такий ризик доведеним, однак навіть за умови обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу про який клопотав слідчий, настання вказаного ризику не можливо буде запобігти, зважаючи на можливість спілкування з вказаними особами шляхом телефонних розмов. В той же час, ризики незаконного впливу на вказаних осіб на даній стадії досудового розслідування - мінімальні. Тим паче, відсторонення ОСОБА_7 від посади, унеможливить його вплив на свідків та інших підозрюваних.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді стосовно того, що наразі відсутні об`єктивні факти і докази на те, що підозрюваний намагається, намагатиметься або має намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки документ, який за твердженням досудового слідства був створений на наступний день після вчинення злочину, інших фактів, або доказів, що підозрюваний створював, спотворював, знищував документи слідчому судді не представлено. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення - не підтверджується фактичними даними. ОСОБА_7 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, тобто, за відсутності кримінальної історії минулого підозрюваного та належних доказів про його протиправну поведінку у матеріалах клопотання - неможливо стверджувати про схильність підозрюваного до асоціальної, протиправної поведінки, до вчинення ним протиправних вчинків. З огляду на це, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, наявність обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини - інваліда, міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, тому вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного, враховуючи давність вчинення розслідуваних подій та наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків і стримуючих від втечі факторів. Так само і реалізацію ризиків незаконного впливу на свідків, знищення важливих для цього кримінального провадження речей і документів та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися.

Тому, на переконання колегії суддів слідчий суддя в ухвалі дійшов правильного висновку, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, проте недоведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобового домашнього арешту для запобігання встановленого ризику, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт, а саме особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати лише запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж цілодобовий домашній арешт, а саме особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, зможе запобігти ризикам, які навів у своєму поданні слідчий.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 179, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01 листопада 2023 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді у виді особистого зобов`язання строком до 30.12.2023 року, з покладенням на нього певних обов`язків залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)