Єдиний унікальний номер судової справи 204/3992/23
Номер провадження 1-кп/201/659/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Дніпро

вул. Гусенко, 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору, подані під час підготовчого провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному 23 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцеве, Донецької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.3 ст.27 ч.1 ст.258-3, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.258-5, ч.1 ст.366, ч.3 ст.209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 23 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

На електронну адресу суду захисником ОСОБА_7 подано клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

В обґрунтування доводів клопотання захисник ОСОБА_7 зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України з огляду на те, що порушено вимоги досудового розслідування (на кожному його етапі) без внесення відомостей до ЄРДР; в змісті обвинувального акту порушено вимоги презумпції невинуватості та наявна демонстрація упередженості досудового розслідування, відсутня належна правова процедура; в обвинувальному акті містяться посилання як на співучасників правопорушення на осіб, яким не було висунуто обвинувачення; обвинувачення ОСОБА_8 не висунуто в порядку, встановленому КПК України; обвинувачення не зформульоване, неконкретне та незрозуміле, що порушує право ОСОБА_8 на захист; відсутні підтвердження дотримання строків досудового розслідування та затвердження обвинувального акту саме в ці строки, відсутні повноваження осіб діяти за межами встановлених КПК України строків; в обвинувальному акті не зазначені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 ; відсутні відомості щодо залучення експерта; допущено незаконне поновлення кримінального провадження та порушено передбачений КПК України порядок виклику та вручення повідомлення про підозру; допущено недоліки в реєстрі матеріалів досудового розслідування, які порушують право на їх розуміння, а відповідно й право на захист тощо.

За наведених підстав захисник ОСОБА_7 вважав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Більш детальні обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України викладені захисником ОСОБА_7 в письмовому клопотанні, поданому ним до суду.

До канцелярії суду захисником ОСОБА_6 подано клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

В обґрунтування доводів клопотання захисник ОСОБА_6 зазначила, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України з огляду на те, що формулювання обвинувачення в своїй більшості є занадто неконкретним, не містить посилання на обставини, передбачені ст. 91 КПК України, що робить його незрозумілим для сприйняття, що у свою чергу порушує право ОСОБА_8 на захист, оскільки, позбавляє можливості надати адекватну відповідь на висунуті обвинувачення та унеможливлює належне роз`яснення суті обвинувачення судом після проголошення прокурором.

Отже, все вищенаведене, на переконання захисника ОСОБА_6 , свідчить про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст.ст. 2, 7, 17, 21, 22, 291 ч. 2 п. 5 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору.

Більш детальні обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України викладені захисником ОСОБА_6 в письмовому клопотанні, поданому нею до суду.

У підготовчому судовому засіданні захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали подані ними клопотання, вважали за необхідне повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_4 підтримав подані захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вважав за необхідне повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання своїх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вважав за необхідне повернути обвинувальний акт відносно нього прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подані заперечення на клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтування своїх доводів прокурор ОСОБА_3 зазначив, що клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору через його начебто (на думку захисників) невідповідність вимогам ст. 291 КПК України є упередженими, необґрунтованими, невмотивованими, спрямованими на свідоме затягування судового процесу та порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження, та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Посилання адвокатів про начебто висунення неконкретного та поверхового обвинувачення та начебто нерозуміння ними об`єктивної сторони інкримінованих обвинуваченому злочинів є їх суб`єктивним сприйняттям і власною упередженою та передчасною оцінкою викладених в обвинувальному акті фактичних даних, які мають юридичне значення, і підлягають згідно ст. 91 КПК України доказуванню в суді.

У підготовчому провадженні не з`ясовуються ні обставини виникнення умислу у обвинуваченого, ні мотив та мета вчинення кримінальних правопорушень, не вирішується питання про доведеність його вини, деталізація обставин вчинення кримінальних правопорушень, не з`ясовується та не перевіряється алгоритм злочинних дій, оскільки це прерогатива суду і сторін саме під час судового розгляду.

Направляючи обвинувальний акт до суду для розгляду, прокурор виклав обставини, які вважав встановленими та доведеними, зазначив правову кваліфікацію з посиланням на положення закону та сформулював обвинувачення.

Недотримання вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення судом обвинувального акта прокурору.

Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Також, прокурор зазначив, що в своїх клопотаннях сторона захисту необґрунтовано посилається на практику ЄСПЛ як на прецеденти органу конвенційної юрисдикції, які жодним чином не стосуються процедури підготовчих судових засідань, не є аналогічними питанням, які мають вирішуватися в підготовчому засіданні, що свідчить про формалізм при мотивуванні захисниками підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

А тому, прокурор вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту, та призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом.

Більш детальні обґрунтування заперечень на клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України викладені прокурором ОСОБА_3 в письмових запереченнях, поданих ним до суду.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо поданих захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 клопотань, дослідивши обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_8 , та додатки до нього, суд дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

В п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій (ст. 22 КПК України). Отже, прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені правової кваліфікації кримінального правопорушення та доведенні її обґрунтованості у змагальному судовому процесі.

Також, судом враховується висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Також, суд наголошує, що позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати фактичні обставини, встановлені стороною обвинувачення, тому виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор. Отже, під час розгляду зазначених клопотаь суд не надає оцінку обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а вирішує виключно питання щодо можливості або неможливості судового розгляду кримінального провадження, надає оцінку формі обвинувального акта.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом дослідження під час судового розгляду кримінального провадження по суті. За змістом пункту 5 частини другої статті 291 Кримінального процесуального кодексу України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Щодо викладу правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону про кримінальну відповідальність, то суд вважає, що КПК України не дозволяє прокурору зазначати цю кваліфікацію на власний розсуд, прокурор має робити це з врахуванням того, що зібрані під час досудового розслідування докази визнані ним достатніми для складання обвинувального акта та того, що обов`язок доказування відповідно до ст. 92 КПК України лежить саме на прокуророві.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.111, ч.3 ст.27 ч.1 ст.258-3, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.258-5, ч.1 ст.366, ч.3 ст.209 КК України, тобто стороною обвинувачення визначено норми кримінального закону, які підлягають застосуванню для визначення кримінальної відповідальності обвинуваченого. Також, в обвинувальному акті зазначено те, що під час досудового розслідування не було встановлено обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в клопотанні захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не наведено такої невідповідності обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000032 вимогам Кримінального процесуального кодексу України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Також, такої невідповідності судом не встановлено під час розгляду вказаних клопотань сторони захисту.

Щодо посилання захисника ОСОБА_7 на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування складений з порушенням вимог ст. 109 КПК України, оскільки в ньому зазначені не всі процесуальні дії та рішення, які були проведенні під час досудового розслідування, то суд вважає за необхідне зауважити, що додатки до обвинувального акта, які визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 291, 314, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 15 годині 00 хвилин 03 листопада 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1