Справа № 571/1041/22 Провадження №11-кп/802/121/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000143 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, із загальною середньою освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.345 КК України до покарання у вигляді обмеження волі стоком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вироком вирішено питання речових доказів.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 22 червня 2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин під час патрулювання працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ( далі СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області) на службовому автомобілі «Nissan Patrol», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_1 , а саме: старшим сержантом поліції ОСОБА_10 , який призначений на посаду згідно наказу № 225 о/с від 31.12.2020 та капітаном поліції ОСОБА_11 , який призначений на посаду згідно наказу № 210 о/с від 01.11.2021, які перебували у форменому одязі з розпізнавальними знаками встановленого зразка Національної поліції України, по вул. Івана Франка в с.Рокитне, Сарненського району Рівненської області виявлено транспортний засіб - мотоцикл марки «QINGQI QM 125-10E», чорного кольору з синіми смугами, без реєстраційного номеру, яким в порушенням вимог п. 2.9 в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), яким закріплено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака, яким керував ОСОБА_8 , у зв`язку з чим поліцейські за допомогою маячків червоного та синього кольорів та спеціального звукового сигналу на службовому автомобілі зупиняли останнього, однак водій мотоцикла ОСОБА_8 на законні вимоги поліцейських не реагував, та продовжив свій рух, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, якою закріплено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України, у зв`язку з чим відбулося переслідування останнього до моменту зупинки транспортного засобу через несправність по пров. Івана Франка в с. Рокитне Сарненського району.

У подальшому після зупинки поліцейськими СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшим сержантом поліції ОСОБА_10 та капітаном поліції ОСОБА_11 роз`яснено водію мотоцикла ОСОБА_8 , що відносно нього будуть складені адміністративні матеріали за ст.130 КУпАП, оскільки також з`ясовано, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5, п. 2.9 а) ПДР.

Після чого, під час розмови ОСОБА_8 з поліцейським ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник Національної поліції України при виконанні службових обов`язків, умисно заподіяв один удар лівою рукою (в якій був затиснений телефон) та один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої орбітальної ділянки, синця нижньої повіки правого ока, забою м`яких тканин та синця верхньої губи зліва, поверхневого осадження слизової оболонки у лівого кута рота, які в своїй сукупності та окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного основного покарання особі обвинуваченого, внаслідок його суворості, а також у зв`язку із завищеним розміром стягнення на користь потерпілої сторони матеріальної та моральної шкоди. Посилається на те, що під час судового розгляду не встановлено та не підтверджується належними і допустимими доказами, що потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження під час виконання службових обов`язків, а також не доведено дій ОСОБА_8 щодо завдання цих ушкоджень та наявності умислу обвинуваченого направленого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Просить вирок скасувати та виправдати обвинуваченого з підстав недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу заперечував і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 , судом першої інстанції були дотримані.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна юридична оцінка.

Винуватість ОСОБА_8 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження і які досліджені місцевим судом відповідно до ст.94 КПК України.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що докази в рамках кримінального провадження у своїй сукупності не є достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, є діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом психічна та фізична недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення може бути виражена у погрозі знищенням чи пошкодженням майна, погрозі вбивством, застосуванні насильства, незалежно від того, чи є така погроза дійсною і реальною, а також у заподіянні побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, що пов`язане із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, поєднаного із спеціальним мотивом, а саме у зв`язку із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Тобто ст.345 КК України є спеціальною нормою, якою визначено відповідальність навіть за погрозу застосування насильства щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службової діяльності, оскільки це має не тільки негативний вплив на психічне та фізичне здоров`я працівника, а й перешкоджає нормальній діяльності правоохоронних органів та підриває їх авторитет.

При цьому для кваліфікації дій особи за вказаною статтею необхідно встановити факт усвідомлення такою особою, що її дії вчиняються саме стосовно працівника правоохоронного органу, та що такий працівник виконує покладені на нього обов`язки.

Значення слів «у зв`язку з » виконанням службових обов`язків виявляється через мету дій винного і має три прояви, а саме з метою: - не допустити виконання службових обов`язків; - зупинити, перервати виконання потерпілим своїх службових обов`язків; - помститися потерпілому за виконання ним своїх службових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також не заперечується учасниками кримінального провадження, 22 червня 2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин під час патрулювання працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ( далі СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , по вул. Івана Франка в с.Рокитне, Сарненського району Рівненської області виявлено транспортний засіб - мотоцикл марки «QINGQI QM 125-10E», після зупинки транспортного засобу роз`яснено водію мотоцикла ОСОБА_8 , що відносно нього будуть складені адміністративні матеріали за ст.130 КУпАП, оскільки встановлено, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5, п. 2.9 а) ПДР.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України суд першої інстанції обґрунтовано прийняв такі докази.

Будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 суду показав, що дійсно 22 червня 2022 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння він керував мотоциклом та на вимогу поліцейських не зупинився, а був зупинений примусово, шляхом переслідування. При спілкуванні з поліцейським замахнувся в його бік, проте не міг завдати удару, бо до обличчя не дістав. На місці події не звертав уваги, чи були на обличчі поліцейського якісь видимі ушкодження. Визнає свою провину, однак умислу на заподіяння тілесних ушкоджень не мав. В подальшому в судових дебатах обвинувачений доповнив, що не визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки мала місце неправомірна поведінка поліцейських, які після події вимагали в нього 500 доларів США. Просить визнати його невинуватим.

Таким чином, ОСОБА_8 підтвердив той факт, що в час та місці, вказаних в обвинувальному акті в його був конфлікт з поліцейськими, під час якого він замахнувся в бік потерпілого. При цьому не ставив під сумнів факт перебування поліцейських при виконанні службових обов`язків.

Будучи допитаним місцевим судом потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що в той день спільно з поліцейським ОСОБА_10 перебували на патрулюванні. За кермом службового автомобіля «Nissan Patrol», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_1 перебував ОСОБА_10 .. Під час патрулювання в с.Рокитне було виявлено мотоцикл марки «QINGQI» без реєстраційного номеру, водій якого був без мотошолому. За допомогою проблискових маячків було подано вимогу про зупинку, однак водій не реагував. Шляхом переслідування порушника було зупинено в с.Рокитне по провулку Івана Франка та встановлено особу. При спілкуванні у порушника було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння тому повідомлено, що будуть складатися адміністративні матеріали. Після цього, обвинувачений почав поводитися агресивно, ображати нецензурними словами, лівою рукою наніс йому один удар в губу, правою наніс удар під око. Викликали слідчо-оперативну групу, яка приблизно за 7 хвилин прибула на місце події. Подія фіксувалася на нагрудну бодікамеру. Після того, як бодікамера впала на землю, він став все фіксувати на телефон. На наступний день за направленням слідчого він звернувся до судмедексперта, який встановив тілесні ушкодження. На даний час претензій до обвинуваченого не має.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_11 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання (ч.1 ст.384 КК України), підтвердив суду, що обвинувачений заподіяв йому тілесні ушкодження, а саме лівою рукою наніс один удар в губу, правою наніс удар під око.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань суду дав показання, які є аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_11 , що після того, як обвинувачений наніс удари в обличчя ОСОБА_11 , останній застосував спецзасоби - сльозогінний газ, а після цього викликали слідчо-оперативну групу. По приїзду слідчо-оперативної групи обвинуваченого доставили в райвідділ поліції та в лікарню на освідчення, всі адміністративні матеріали складали у райвідділі поліції.

Об`єктивність показань потерпілого та даного свідка підтверджується листом КНП «Рокитнівська баготопрофільна лікарня інтенсивного лікування» №705 від 27.06.2023 та копією журналу реєстрації амбулаторних хворих, згідно яких ОСОБА_11 22.06.2022 о 18 год. 05 хв. був доставлений своїм транспортом на приймальне відділення КНП «Рокитнівська БЛІЛ» з діагнозом: Забійна рана внутрішньої поверхні верхньої губи зліва. Гематома орбітальної ділянки ока справа (т.2 а.м.к.п.74-76).

Тобто, відразу після вказаних в обвинувальному акті подій, потерпілий ОСОБА_11 звернувся до медичного закладу для надання йому медичної допомоги.

Також показання потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_10 повністю підтверджуються і висновком експерта.

Так, згідно висновку експерта №176 від 23.06.2022 з фототаблицею до нього, при судово-медичній експертизі ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: 1.1.забою м`яких тканин правої орбітальної ділянки, синця нижньої повіки правого ока; 1.2.забою м`яких тканин та синця верхньої губи зліва, поверхневого осадження слизової оболонки лівого кута рота; 1.3.синця переднє-внутрішньої поверхні нижньої третини правої гомілки. Вказа тілесніні ушкодження виникли внаслідок травматичних дій тупим, твердим предметом (ами) із обмеженою контактуючою поверхнею. Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати 22 червня 2022 року. Ці ушкодження в своїй сукупності та окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( т.2 а.м.к.п.128-130).

За встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, які ґрунтуються на досліджених та оцінених доказах, беззаперечно свідчить те, що ОСОБА_8 умисно, розуміючи, що перед ним перебувають працівники поліції, оскільки останні перебували на службовому автомобілі, з реєстраційним номером на синьому фоні НОМЕР_1 , які перебували у форменому одязі з розпізнавальними знаками встановленого зразка Національної поліції України, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті того, що працівниками поліції виявлено в ОСОБА_8 ознаки алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, проявивши зневагу до ОСОБА_11 , який знаходився при виконанні своїх службових обов`язків, при цьому, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що ОСОБА_11 є працівником правоохоронного органу, наніс умисно заподіяв один удар лівою рукою (в якій був затиснений телефон) та один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.

Як вбачається з посадової інструкції, потерпілий ОСОБА_11 є інспектором СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області (т.2 а.м.к.п.60-65).

Крім того, згідно витягу з наказу №210 о/с від 01.11.2021 також стверджується той факт, що ОСОБА_11 є інспектором СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області та службове посвідчення (т.2 а.с.60-65, 59, 112).

Таким чином, доводи захисника про те, що потерпілий ОСОБА_11 на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , не знаходився при виконанні службових обов`язків, є безпідставними.

Крім показань зазначених осіб винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України доводиться дослідженими у судовому засіданні іншими доказами, які наведені вище.

Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у апеляційного суду сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції показання потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_10 вважає логічними, послідовними, такими, що не містять істотних суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується дослідженими місцевим судом доказами. З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, та визнав достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій.

Незгода захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.345 КК України кваліфіковано правильно.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , віднесено вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також місцевим судом враховано особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується добре, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні четверо малолітніх дітей, відсутність претензій з боку потерпілого.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді обмеження волі, в межах передбаченої санкцією ч.2 ст.345 КК України, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції, апеляційний суд вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

У даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: