Справа №522/8189/23
Провадження №1-кп/522/2008/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000523 від 13.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, має батьків-пенсіонерів, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , раніше судимого: 10.04.2017 Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі, на підставі за ст.71 КК України - до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; 13.03.2020 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнено із випробувальним строком на 2 роки, ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.04.2021 вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 13.03.2020 скасовано в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, та визначено рахувати засудженим по ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 21.07.2022 Київським районним судом м. Одеса за ч.3 ст.27, ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 10-ти років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 27.04.2021 більш суворим покаранням за вказаним вироком до відбуття призначено покарання у виді 10-ти років позбавлення волі, залік з 07.04.2011 по 15.10.2014 та з 25.09.2017 по 22.05.2019, звільнений 21.07.2022 по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2023 №58/2023, продовжено з 19.02.2023 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 13.04.2022 близько 08:20 години ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі №146, яке рухалось за встановленим маршрутом по вул. Буніна в м. Одесі, помітивши у кишені пальто, в яке була одягнута потерпіла ОСОБА_9 , мобільний телефон, реалізуючи раптово виниклий намір на крадіжку чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні їх наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та непомітні для потерпілої і оточуючих, із карману пальто потерпілої ОСОБА_9 викрав мобільний телефон марки «Realme 7 Pro»/128 GB», в корпусі блакитного кольору, моделі RMX2170, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_4 , після чого на перехресті вулиць Буніна та Рішельєвської покинув салон маршрутного таксі, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 6 000 грн. В подальшому викрадене майно повернуто потерпілій.

За наведених обставин ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, посилався на важкий майновий стан та необхідність лікування від важких, системних, хронічних, невиліковних захворювань. Просив призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, у вигляді штрафу.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви просила провести розгляд обвинувального акту без її участі та не застосовувати покарання у вигляді позбавлення волі, обмежившись арештом або штрафом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_5 в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_5 є громадянином України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, має батьків-пенсіонерів, страждає на низку важких хронічних невиліковних захворювань, в тому числі на цироз печінки, асоційований з гепатитом «С», гострий панкреатит, виразкова хвороба нижніх кінцівок, потребує постійного медичного догляду та оперативного лікування пупкової кили. У період ув`язнення в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 знаходиться на стаціонарному лікуванні в медичній частині №21, отримує лікування згідно листка лікарських призначень в повному обсязі та перебуває під постійним наглядом лікаря-нарколога, лікаря-хірурга та чергового медичного персоналу. Загальний стан здоров`я обвинуваченого є вкрай незадовільним, про що свідчить медична документація, його поведінка та зовнішній вигляд.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, не має майнових претензій від потерпілої, яка просить його суворо не карати та призначити на розсуд суду покарання у вигляді арешту або штрафу.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра, зловживання ним алкогольними напоями суду не надано.

Претензій майнового характеру до обвинуваченого потерпіла не має, завдану матеріальну шкоду відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Обставинами, передбаченими ст. 66 ККУ, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є: щире каяття, відшкодування завданої злочином шкоди шляхом повернення викраденого майна, відсутність претензій майнового характеру з боку потерпілої, важкий стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього батьків пенсіонерів.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, його вкрай незадовільний стан здоров`я, ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, обтяжуючу покарання обставину, думку потерпілої, суд вважає за необхідне із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України перейти до більш м`якого виду покарання, не передбаченого в ч.4 ст. 185 ККУ, призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

На думку суду, в умовах воєнного стану, застосування у виключних випадках такого більш м`якого покарання, з урахуванням принципу індивідуалізації, одночасно із виконанням завдань кримінального провадження, сприятиме зменшенню фінансових витрат з боку держави на забезпечення виконання покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Підставами для застосування положень ст.69 КК України при призначені покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та відсутність майнових претензій з боку потерпілої сторони, відомості щодо особи обвинуваченого, наявність батьків-пенсіонерів, стан здоров`я обвинуваченого, який потребує постійного лікування та медичного догляду.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. Крім того стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення.

Зважаючи на всі зазначені вище обставини, ретельно проаналізувавши поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, приймаючи до уваги його каяття, відсутність тяжких наслідків від злочину, відсутність будь-яких намірів у винного уникнути кримінальної відповідальності, його стан здоров`я, думку потерпілої, яка просила суворо не призначати покарання у вигляді позбавлення волі, зваживши всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що всі вони значно пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому покарання обвинуваченому слід призначити з застосуванням ст.69 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підстав для скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-105 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень на користь держави.

Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили, звільнивши з під варти в залі суду.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, засоби зв`язку, номери мобільного телефону.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Речові докази по справі:

- оптичний диск із записами з камер відео нагляду з кафе «Профітролі» - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Realme 7 Pro», моделі RMX2170, 128 GB ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 в корпусі блакитного кольору та в чохлі персикового кольору - вважати повернутими потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:

26.10.2023