Справа № 302/178/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/294/21, за апеляційними скаргами прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 та прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.06.2021.

Цією ухвалою кримінальне провадження, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона, будучи в складі організованої злочинної групи, з ініціативи ОСОБА_11 (сільського голови села Н. Студений, Міжгірського району Закарпатської області) з участю ОСОБА_12 (голови Міжгірської районної державної адміністрації), обіймаючи посаду начальника відділу Держкомзему у Міжгірському районі, на виконання спільного злочинного плану в березні 2010 погодила підписом та відтиском печатки відділу внесення змін у Схему поділу земель колективної власності на земельні частки паї бувшого КСП «Бескид» у межах території Нижньостуденівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про вилучення із колективних земель площі 16.6 га кормових угідь (сіножаті) і передачу їх в землі запасу сільської ради з включенням в схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) площі 14,4 га ріллі із земель запасу сільської ради, зокрема : підписала висновок від 26.03.2010, довідку від 01.04.2010 про погодження проекту розпорядження голови адміністрації № 152.

У подальшому ОСОБА_11 забезпечив прийняття рішення Нижньостуденівської сільської ради щодо всіх земельних ділянок, розташованих у межах виведених із земель колективної власності, всього загальною площею 10,9746 га, в тому числі 25.09.2011 на своє ім`я, на ім`я ОСОБА_6 про дозволи на розробку проектів землеустрою, а 22.11.2020 «Про затвердження проектів землеустрою», унаслідок чого ОСОБА_6 отримала у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0Ю010 га з кадастровим номером :01:011:0022, а ОСОБА_11 дві земельні ділянки загальною площею 0,71 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами :01:011:0024, :011:0025.

-2-

Внаслідок умисних злочинних дій службових осіб начальника відділу Держкомзему у Міжгірському районі ОСОБА_6 , голови Нижньостуденівської сільської ради ОСОБА_11 та голови Міжгірської РДА ОСОБА_12 , які діяли в складі злочинної групи, використали службове становище всупереч інтересам служби, зазначені земельні ділянки загальною площею 16,6 га, незаконно передані до земель запасу сільської ради, що дало можливість в подальшому незаконно передати їх у приватну власність іншим фізичним особам та змінити цільове призначення земель, чим державним інтересам завдано збитків на загальну суму 9599265 гривень, яка у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. тобто спричинено тяжкі наслідки.

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру 28.01.2020, відкрито матеріали досудового розслідування 26.02. 2020, ознайомлено сторону захисту з матеріалами кримінального провадження 27.02.2020 з 11 по 17 год, обвинувальний акт складено слідчим ОСОБА_13 і затверджено процесуальним керівником 13.03.2020, при цьому обвинувальний акт направлено до суду 07.04.2020, тобто після закінчення строків досудового розслідування, встановлених ст. 219 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотні суперечності просить ухвалу суду від 07.06.2021 скасувати та призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 до нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує на те, що судом не враховано те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 виділено в окреме провадження 31.01.2020, а з 27.02.2020 по 11.03.2020 учасники процесу ознайомлювались з матеріалами кримінального провадження, обвинувальний акт слідчим складено та затверджено прокурором 16.03.2020 і його копію в цей же день вручено обвинуваченій та захиснику, тобто в межах строків досудового розслідування, тому судом неправильно визначено строк закінчення досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_9 також порушує питання про скасування ухвали суду від 07.06.2021 та призначення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до нового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 виділено в окреме провадження 31.01.2020, а з 27.02.2020 по 11.03.2020, обвинувачена та її захисник, а також представник потерпілої особи ознайомлювались з матеріалами кримінального провадження, тому даний строк з огляду на положення ч. 5 ст. 219 КПК України, не зараховується в загальний строк досудового розслідування. Окрім того, 16.03.2020 обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був підписаний та затверджений прокурором та вручений ОСОБА_6 та її захиснику, про що свідчить відповідна розписка, наявна в матеріалах кримінального провадження. Таким чином, встановлений судом строк закінчення досудового розслідування, правильним

вважати не можна, як і визнати факт складення та направлення обвинувального акту поза межами строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційні скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-3-

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Відповідно до ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким керувався.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.

Обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, судом першої інстанції зазначено, що строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, з урахуванням строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, закінчився 28.03.2020, при цьому обвинувальний акт було складено 13.03.2020, який скеровано до суду 06.04.2023 та який фактично надійшов 07.04.2020, тобто поза межами строків досудового розслідування.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що закриваючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки положення вказаної статті, якою Законом № 2147-VIII доповнено КПК України, набрали чинності пізніше, ніж внесено було відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У пункті 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Статтею 284 КПК України визначено підстави для закриття кримінального провадження, тобто закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

-4-

Згідно із Законом № 2147-VIII частину 1 статті 284 КПК України доповнено пунктом 10, за яким ці зміни вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, тобто з 16.03.2018 і не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Відповідно ж до висновку щодо застосування норм права, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду

від 11.09.2023 (справа № 711/8244/18, провадження № 51-769 кмо 22), датою введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII, у тому числі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, є 16.03.2018.

Пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з 16.03.2018 і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, до вказаної дати.

Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 07.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000118 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

28.01.2020 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

26.02.2020 в порядку ст. 290 КПК України сторонам повідомлено про завершення досудового розслідування та повідомлено про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке відбулось 27.02.2020. Обвинувальний акт складено та затверджено прокурором 13.03.2020 та направлено до суду 06.04.2020, який фактично надійшов 07.04.2020.

Разом з тим, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 31.01.2020 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що вказана процесуальна норма застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цього положення (з 16.02.2018).

При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000118 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України. Надалі 31.01.2020, з кримінального провадження № 0000118 від 07.06.2017 за підозрою ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , виділено кримінальне провадження № 0000026 за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України для здійснення подальшого досудового розслідування щодо ОСОБА_6 .

За таких обставин у даному кримінальному провадженні відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань як до введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII (у т. ч. й п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК), а саме 07.06.2017, так і після набрання чинності вказаними нормами 31.01.2020.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ні подальше об`єднання цих кримінальних проваджень, чи виділення в окреме провадження, жодним чином не

-5-

впливають на імперативний характер вказівки у примітці до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України про дію приписів цього пункту лише щодо кримінальних проваджень, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018.

А тому закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України щодо кримінальних правопорушень, відомості по яким 07.06.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 (до введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII), суперечить імперативним приписам примітки до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам, чим допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для його скасування.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

З огляду на вищенаведене апеляційні скарги прокурорів підлягають до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 та прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.06.2021 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 цього Кодексу, після повідомлення особі про підозру,- скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в підготовчому засіданні суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді