cправа №947/2726/24
провадження №1-кс/947/1570/24
У Х В А Л А

06 лютого 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим,

за участю: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення прокурора Одеської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000817 від 28.10.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що «в кабінеті його Батька під виглядом правової допомоги для розлучення з дружиною адвокатка ОСОБА_4 разом із нотаріусом та помічницею стукала в двері, гупала ногами зі словами: «Заходіть! ОСОБА_5 (батько), ОСОБА_6 (мати) ОСОБА_7 (сестра) ОСОБА_8 (????) І Царії!! ОСОБА_9 , хоча в кабінеті нікого окрім мене цих трьох злочинців та свідка, що прийшла зі мною не було. Згодом нотаріус подзвонила деякої ОСОБА_10 та запитала чи є у неї ОСОБА_11 , бо тут особа ніби замовила самостійну вимогу. Із матеріалів справи відомо, що Батько жодних ОСОБА_12 не знає та жодних заповітів не мав мети заключати. Відповідно до Обласної прокуратури було подане клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000817.

Вважав відповідні дії прокурора у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000817 від 28.10.2023 року вчинені передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення у зв`язку із таким.

Частинами 6, 1, 2, 3 статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Ним було подано заяву про залучення його до провадження у якості потерпілого. Разом з тим, 01.01.2024 прокурором була вчинена бездіяльність, шляхом перенаправлення цього клопотання до другого слідчого відділу ТУ ДБР. Дане рішення прокурора обґрунтовано тим, що на час його ухвалення у сторони обвинувачення відсутні точні дані, які б підтверджували, що йому злочином завдано шкоди, а також характер та ступінь такої шкоди.

Вважав постанову прокурора, що оскаржується, незаконною, такою, що порушує його права та законні інтереси, і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

А згідно матеріалів справи Батько не мав жодних намірів заключати заповіт та будь - які правочини, крім того ст.190 ККУ не передбачає, що особа яку ввелим в оману та потерпіла є однією й тією ж особою.

Посилаючись на викладене, просив слідчого суддю: 1) мкасувати постанову прокурора; 2) визнати потерпілим; 3) зобов`язати відповідних осіб Одеської обласної прокуратури надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

2. Заперечення на скаргу та позиція прокурора.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив. Подав до суду листа, з якого вбачається, що з 16.01.2024 року, підслідність у кримінальному провадженні №0000817 від 28.10.2023 року, визначена за СУ ГНУП в Одеській області.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

З матеріалів скарги вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Одеські області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000817 від 28.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Доказів того, що прокурором було прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим по вищевказаного кримінальному провадженню, слідчому судді зі сторони заявника не надано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому, ч.5 ст.55 КПК України встановлює, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Поряд з цим, положення КПК України не передбачають з боку прокурора обов`язку вчинення певних активних дій або прийняття рішення у результаті залучення особи до провадження як потерпілого. Як й не встановлюють строк, протягом якого повинна бути розглянута заява особи про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, слідчий суддя робить висновок, що положеннями КПК України встановлена презумпція виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого й до винесення вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, а отже прийняття прокурором окремого рішення при визнання потерпілим, чинний КПК України не передбачає та не вимагає.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручається потерпілому особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, але невручення такої пам`ятки особі не позбавляє її статусу потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки як зазначалося вище, момент виникнення таких прав і обов`язків передбачений ч.2 ст.55 КПК України та додаткового визнання зі сторони слідчого, дізнавача або прокурора не потребує.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга заявника є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1