ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/8/24
Провадження №1-кс/477/55/24
УХВАЛА

про арешт майна

22 січня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000729 від 26 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2024 року прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000729 від 26 грудня 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 08 січня 2024 року під час проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 58, а саме у службового кабінету №14 КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6».

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом вимагання ОСОБА_4 , як пособника невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та м. Одеси, неправомірної вигоди за вирішення питання про отримання завідомо неправдивих медичних документів із встановленням ОСОБА_5 діагнозу, що дають підстави для виключення його з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби 26 грудня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000729 та розпочато досудове розслідування за частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи лікарем-інтерном КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», як пособник невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та АДРЕСА_1 , отримав 08 січня 2024 року неправомірну вигоду за вчинення в інтересах ОСОБА_5 будь-якої дії з використанням службового становища вищевказаних осіб, за попередньою змовою групою осіб, та ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

08 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України в порядку статті 208 КПК України.

Цього ж дня в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи службового кабінету №14 за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 58, під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Оскільки майно (документи), вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України за фактом вимагання ОСОБА_4 , як пособника невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та м. Одеси, неправомірної вигоди за вирішення питання про отримання завідомо неправдивих медичних документів із встановленням ОСОБА_5 діагнозу, що дають підстави для виключення його з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000729 від 09 січня 2024 року.

Під час досудового розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , діючи як пособник невстановлених в ході досудового розслідування службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та м. Одеси, вчиняє дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за вирішення питання про списання ОСОБА_5 з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби.

Виконуючи відведену йому роль пособника, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що у разі якщо останній надасть йому неправомірну вигоду у сумі 11 000 доларів США, він, використовуючи свої зв`язки, діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та м. Одеси, допоможе в ухиленні від мобілізації шляхом отримання завідомо неправдивих медичних документи з встановленим діагнозом ОСОБА_5 , що дають підстави для виключення останнього з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби та вказав йому порядок передачі неправомірної вигоди у два етапи.

08 січня 2024 року о 10.46 год. ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою лікаря-інтерна КНП ММР «ЦПМСД №6» ОСОБА_4 пройшов до службового кабінету №14, що розташований в КНП ММР «ЦПМСД №6» за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, де останній зазначив про необхідність передачі першої частини неправомірної вигоди у сумі 8 000 доларів США адвокату біля адвокатського об`єднання за адресою: м. Миколаїв, вул. А. Макарова, 23-А.

Цього ж дня, о 14.26 год. ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_4 , знаходячись біля адвокатського об`єднання ТОВ «ЮФ МАГІСТР», за адресою: м. Миколаїв, вул. А. Макарова, 23-А передав адвокату ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, першу частину неправомірної вигоди у сумі 8 000 доларів США, від загальної суми неправомірної вигоди у розмірі 12 000 доларів США, за виконання в інтересах ОСОБА_5 дій, пов`язаних з використанням службових обов`язків службових осіб ТЦК та СП м. Миколаєва та м. Одеси, а саме допомоги в ухиленні від військової мобілізації шляхом отримання завідомо неправдивих медичних документи з встановленим діагнозом ОСОБА_5 , що дають підстави для списання останнього з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби.

Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 своїми умисними діями, що виразилися у одержанні ним, як пособником невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та м. Одеса, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_5 будь-якої дії з використанням службового становища вищевказаних осіб, за попередньою змовою групою осіб, ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

08 січня 2024 року ОСОБА_4 затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

09 січня 2024 року ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

08 січня 2024 року в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи службового кабінету №14 за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 58, під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи, згідно переліку.

Постановою про визнання та залучення до справи речових доказів вилучене під час обшуку службового кабінету №14 за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 58 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000729 від 26 грудня 2023 року та передано на зберігання до кімнати речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні прокурор звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За системним тлумаченням положенням статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку службового кабінету №14 за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 58 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України, які полягають у одержанні ним, як пособником невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та м. Одеса, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_5 будь-якої дії з використанням службового становища вищевказаних осіб, за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем знаходження службового кабінету №14 за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» було вилучено комп`ютерна техніка, мобільний телефон та документи перелічені прокурором у поданому клопотанні.

Наявність підстав для вилучення речей та документів, вбачається із ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 04 січня 2024 року та відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 08 січня 2024 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено речі та документи на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Вилучене під час обшуку майно може мати відношення до вказаного правопорушення, так як наявні підстави вважати, що це майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До того ж, у випадку повернення власнику вилученої комп`ютерної техніки існують обґрунтовані ризики видалення інформації, що може міститися на ній та яка може мати вагоме значення для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні, його приховування або знищення. При цьому таке обмеження власності на майно є розумним, пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Надані органом досудового розслідування докази у сукупності з обставинами, встановленими слідчим суддею під час розгляду клопотання свідчать про те, що майно, вилучене під час обшуку могло використовуватися як засіб та/або знаряддя вчинення ймовірного кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Слідчим доведено існування обґрунтованої підозри, щодо вчинення злочину такої тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

Оскільки, вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, так як можуть містити інформацію та відомості, які можуть бути використані в якості доказу факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а для досягнення мети збереження цього майна як речових доказів та для виконання завдання із запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження є необхідним застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та встановлення заборони користування та розпорядження цим майном, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданого клопотання, що має наслідком його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 08 січня 2024 року в ході проведення обшуку службового кабінету №14 за місцем знаходження КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Шосейна, буд. 58, а саме на:

1) документи особової справи ОСОБА_4 на 30 арк.;

2) ноутбук з робочого місця ОСОБА_4 IdeaPad 14ARE05 s/n MP1ZPNW4;

3) ноутбук з робочого місця ОСОБА_7 . IdeaPad 05 s/n MP1ZPNQH;

4) мобільний телефон Galaxy A32 s/n SM-A325F/DS, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

5) блокнот чорного кольору з чорновими записами, аркуші з чорновими записами на 8 арк.;

6) зошит з історією хвороби ОСОБА_8 на 24 арк.;

7) зошит з історією хвороби ОСОБА_9 на 24 арк.;

8) зошит з історією хвороби ОСОБА_10 на 24 арк.,

9) документи відносно ОСОБА_5 на 4 арк.

10)довідка ВЛК ОСОБА_11 на 1 арк.

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12