1Справа № 335/5886/21 1-кс/335/3822/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 383 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2023, у судовому засіданні з розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 заявив відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 383 КК України (справа № 335/5886/21, провадження № 1-кп/335/182/2023).

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 вказану заяву про відвід передано у провадження судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 відвід підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що суддя ОСОБА_7 не справедлива, оскільки не задовольняє його клопотання, які він подає у ході розгляду кримінального провадження, при цьому клопотання прокурора задовольняє. Крім того, відносно прокурора наявне кримінальне провадження, а відтак він не має права приймати участь у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , проте, суддя відмовила у задоволенні відводу прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала заяву про відвід судді ОСОБА_7 , оскільки існують сумніви в її об`єктивності та неупередженості. Зазначила, що матеріали кримінального провадження містять докази про їх фальсифікацію, однак суддя ОСОБА_7 ніяк не реагує. Відносно прокурора ОСОБА_3 у ЄРДР зареєстровано два кримінальних провадження за обставинами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , однак суддя ОСОБА_7 не задовольнила заяву про його відвід.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 заперечив з підстав її необґрунтованості. Зазначив, що обвинувачений за останній час вже тричі подав заяви про відвід судді ОСОБА_7 , з тих самих підстав, у задоволенні яких судом було відмовлено. Крім того, кримінальні провадження про які повідомляє сторона захисту внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 , а не відносно нього, як прокурора у кримінальному провадженні.

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 , якій заявлено відвід, у судове засідання не з`явилась.

Заслухавши заявника, його захисника та прокурора, розглянувши заяву про відвід слідчого судді, суд доходить наступного висновку.

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, головуючий суддя ОСОБА_7 , на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 383 КК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Із пояснень ОСОБА_4 , які він надав у судовому засіданні, судом встановлено, що він не погоджується із рішеннями прийнятими суддею ОСОБА_7 у ході розгляду кримінального провадження, в якому він є обвинуваченим.

Проаналізувавши доводи ОСОБА_4 , які, на його думку, є підставою для відводу судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки заявником не доведено наявність об`єктивних обставин, які би викликали сумніви в неупередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_7 .

Доводи заяви про відвід зводяться до надання ОСОБА_4 оцінки рішенням судді ОСОБА_7 , які прийняті нею у ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 383 КК України, та незгоди із вказаними рішеннями, та процесуальними діями судді ОСОБА_7 .

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому. відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Перевіривши доводи ОСОБА_4 з приводу упередженості судді ОСОБА_7 , суд доходить до висновку, що вони не підтверджені належними і допустимими доказами, а є лише суб`єктивною думкою заявника, як однієї із сторін кримінального провадження.

При цьому, доводи заявника з приводу того, що відносно прокурора ОСОБА_3 , який підтримує державне обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 383 КК України, відкрито два кримінальні провадження, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні судом встановлено, що вказані кримінальні провадження відкриті за заявою ОСОБА_4 , підозру у вказаних кримінальних провадженнях прокурору ОСОБА_3 не повідомлено, що свідчить про те, що будь-яких неправомірних дій прокурора під час підтримання публічного обвинувачення наразі не встановлено.

Доводи захисника обвинуваченого з приводу того, що матеріали кримінального провадження містять докази фальсифікації, однак суддя ОСОБА_7 на це не реагує, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки наразі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 383 КК України, розглядається судом, вирок у вказаному кримінальному провадженні, у якому суд надає оцінку всім доказам, не постановлено.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши доводи заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_7 та надані в судовому засіданні обґрунтування такого відводу, суд доходить до висновку, що заявлений відвід ґрунтується виключно на суб`єктивних переконаннях та припущеннях ОСОБА_4 , не містить конкретних підстав для відводу судді, а тому заява про відвід судді ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26.12.2023.

Повний текст ухвали складено 27.12.2023.

Суддя: ОСОБА_1