Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/644/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000117 від 06.02.2022 за зміненою апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , не маючого судимості;

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу, а саме автомобіля Ford Transit, р. н. НОМЕР_1 . Так, при наявності видимих та завчасно відомих водію технічних несправностей, при яких, відповідно до п. 31.4 ПДР України, забороняється його експлуатація, а саме: відсутності на передньому правому колесі однієї гайки кріплення, що суперечить вимогам п. 31.4.5 «є» ПДР України (п. 31.4.5 «є» - відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс), здійснював його експлуатацію.

Так, 05.02.2022, близько 10 години 00 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), керуючи автомобілем Ford Transit, р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України (далі-ПДР) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;), рухаючись по автомобільній дорозі сполученням «Кропивницький-Рівне» зі сторони м. Кропивницький в напрямку с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого перехрестя з «Кільцевою дорогою, не впевнився в безпеці виїзду на перехрестя, проїзд яким регулюється дорожніми знаками, перебуваючи на другорядній ділянці проїзної частини, ігноруючи дорожній знак 2.1. ПДР України (Дати дорогу) та 2.4 ПДР України (Кінець головної дороги), не зупиняючись продовжив рух прямо, чим порушив п. 16.11 ПДР України. (На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.) здійснив виїзд на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався справа наліво до напрямку руху ОСОБА_8 ..

У результаті дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкових переломів середніх фаланг 4 та 5 пальців правої кисті зі зміщенням уламків, рани в ділянці 1-міжфалангового проміжку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 364 від 21.07.2022 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день).

Тобто, невідповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б), 16.11 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покласти певні обов`язки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України суд може призначити одне з альтернативних основних покарань: 1) штраф від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 2) виправні роботи на строк до двох років, або 3) арешт на строк до шести місяців, або 4) обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортним засобом. Незастосування додаткового обов`язкового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування судового рішення. Вказує, що в мотивувальній частині вироку судом описано підстави застосування положення ст.69 КК України, в той же час в резолютивній частині вироку суд визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначив покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, без посилання на застосування ст.69 КК України.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_7 вказує, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки судом правильно застосовано положення ст.69 КК України та описано підстави її застосування.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції скасуванню слід змінити у частині призначеного покарання, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини його вчинення, наслідки, особу винного, який вину у вчинені злочину визнав повністю, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. т.2), на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває (а.с.163, 165 т.2), не судимий (а.с. 166 т. 2). має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 (2014 р.н.), ОСОБА_12 (2016 р.н.), ОСОБА_13 (2019 р.н.) (а.с. 188-190 т.2). Із рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2011 вбачається, що ОСОБА_14 позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 192-194 т.2).

В досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні від 16.12.2022 зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства (а.с. 63-64 т.1).

Крім того, врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, часткове відшкодування шкоди та відсутність обставини, які обтяжують покарання та обґрунтовано призначив покарання у виді обмеження волі строком на 02 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням положень ст.75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому в мотивувальній частині вироку правильно зазначив про причини та підстави призначення покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, а саме те, що згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Нормою ч. 3 ст. 65 КК передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 69 КК).

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК є наявність кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Суди зобов`язані встановити не лише їх наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Правова конструкція ч. 1 ст. 69 КК законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання, не може автоматично тягнути застосування ст. 69 КК.

Суд враховуючи те, що ОСОБА_8 частково відшкодував завдану шкоду (а.с. 195 т.2), щиро покаявся, а також має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей (і є батьком трьох із них), автомобільні перевезення є основним джерелом його доходу, вважає, що призначаючи останньому покарання необхідно застосувати ст. 69 КК та не призначати покарання у виді позбавлення права керування. Таке покарання, на думку суду, буде справедливим та не позбавить ОСОБА_8 можливості забезпечувати свою сім`ю, а також відшкодовувати завдану злочином шкоду.

Проте, допустив упущення та не зазначив про посилання стосовно призначення покарання із застосуванням положень ст.69 КК України в резолютивній частині вироку.

Тому, враховуючи ст.404 КПК України, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом включення посилання на застосування ст.69 КК України під час призначення покарання.

Слід при цьому зазначити, що в апеляційній скарзі прокурора, фактично містяться посилання на застосування положень ст.69 КК України судом в мотивувальній частині вироку, проте не зазначення при призначенні покарання в резолютивній частині вироку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст. 286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 02 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 01 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)