Справа№ 938/803/23
Судове провадження № 1-кп/938/23/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000099 від 24.09.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , знятого з реєстраційного обліку з 01.04.2016 року, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, раніше судимого Коломийський міськрайонним судом Івано-Франківської області 05.09.2018 року за ст.391, 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть років,

у вчиненні кримінального правопрушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 умисно пошкодив офіційний документ, що вчинив в особистих інтересах, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

Інспектором СРПП Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_5 23.09.2023 року о 13.50 годин виявлено факт скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, яке виразилося в злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме по вулиці Гуцульського Повстання в селищі Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, неподалік приміщення магазину «Рибак».

З даного приводу ОСОБА_4 було запрошено до приміщення Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, що знаходиться по вул.Незалежності,4а селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області для складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення.

Знаходячись у зазначеному приміщенні в кімнаті прийому громадян, 23.09.2023 року близько 15.30 години ОСОБА_4 , діючи в особистих інтересах з метою пошкодження документів та уникнення адміністративної відповідальності, під час ознайомлення із офіційним документом - протоколом по справі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 534728 від 23.09.2023 року, який був складений в його присутності інспектором СРПП Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_5 , умисно пошкодив його шляхом розірвання на частини, привівши офіційний документ у стан непридатний для подальшого його використання за цільовим призначенням.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному пошкодженні офіційного документа, вчиненого в особистих інтересах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що 23.09.2023 року о 13.50 годин вчинив злісну непокору розпорядженню працівника поліції, за що його було доставлено до відділу поліції, де на нього склали протокол про адміністративне правопорушення, який він пошкодив. Просив його суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину повністю, то не заперечував щодо того, щоб не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.41).

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість у подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить те, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акта, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено (а.с.3).

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42), уроджнець міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, житель АДРЕСА_2 (а.с.55-56), а також АДРЕСА_3 , про що зазначив у судовому засіданні, як вбачається з відмітки з його паспорта України знятий з реєстраційного обліку з 01.04.2016 року, з вищою освітою, раніше судимий Коломийський міськрайонним судом Івано-Франківської області 05.09.2018 року за ст.391, 71 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5-ть років, звільнений з місця відбування покарання 09.08.ж2023 року в зв`язку з відбуттям строку покарання ( а.с.44,45,46).

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст.357 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 23.09.2023 року) викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення та по час ухвалення судом даного вироку не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за його вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений проступок призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 357 КК України передбачено найменш суворе покарання у виді штрафу в розмірі до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановами від 24.09.2023 року (а.с. 53-54) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000099 два лазерні диски марки «DVD+R16X4/7GB 120 MIN», які опечатано у два паперові конверти, та протокол по справі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №534728 від 23.09.2023 року за ст. 185 КУпАПВказані речові докази знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000099 (органу досудового розслідування).

У п.4 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374,469,471,474-475 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

- два лазерні диски марки «DVD+R16X4/7GB 120 MIN» та протокол по справі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №534728 від 23.09.2023 року за ст. 185 КУпАП- знищити.

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Наталія ЧЕКАН