Справа № 133/279/24
Провадження №11-кп/801/351/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні.

Продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , строком на 60 днів - з 07.02.2024 по 06.04.2024 включно.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, та на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року. Просить винести ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, також вказав, що обвинувачений має постійне місце проживання, працює, також має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину, двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, також він піклується про свого 69 річного батька, будь-яких претензій від потерпілих на даний час не має. Також з огляду на оголошену підозру іншому учаснику дорожнього-транспортної пригоди за ч. 4 ст. 286-1 КК України вказує на необґрунтованість висунутого обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, судом зазначені вимоги закону не дотримано, а постановлене рішення в частині запобіжного заходу належним чином не вмотивовано.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині необґрунтованості висунутого обвинувачення суд зазначає, що в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри (обвинувачення), в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри (обвинувачення), на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п.1(с) ст.5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п.1(с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

З матеріалів провадження убачається, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12, 25 КК України віднесено до необережного тяжкого злочину. І саме завданням судового провадження є встановлення вини чи невинуватості особи шляхом перевірки та оцінки доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Щодо власне підстав продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно зазначити, що за змістом ч. 1 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за результатами розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики на даний час не зменшились, зокрема обвинувачений з огляду на санкції статті обвинувачення зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Дійсно, під час проведення досудового розслідування відносно ОСОБА_8 з урахуванням ризиків, передбачених п. 1, 3 ст. 177 КПК України було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в тому числі продовжувався.

Однак необхідно зазначити, що застосування запобіжних заходів на різних стадіях провадження (досудового розслідування та судового розгляду) має відмінні завдання.

Зокрема, оцінюючи ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів, визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно виходити з того, що на початковому етапі кримінального провадження (досудового розслідування) він є значно вищим, аніж на етапі судового розгляду, оскільки показання свідків, потерпілих та висновки експертів уже перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Окрім того на переконання апеляційного суду під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання, працює, також має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину, двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, також він піклується про свого 69 річного батька.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, в тому числі з-поміж інших міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію обвинуваченого.

При цьому репутація особи має ширше поняття, аніж його характеристика за місцем проживання чи роботи, оскільки включає також вид діяльності, значимість такої діяльності для суспільства.

Поєднання зазначених даних про особу обвинуваченого дають підстави вважати що виконання ОСОБА_8 процесуальних рішень можливе шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі обставинам, через що дійшов хибного висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а з урахуванням сукупності даних про особу обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення, дають підстави суду застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 184 КПК України, застосування яких цілком нівелює заявлені ризики.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло цілодобово.

Встановити термін дії ухвали до 06 квітня 2024 року включно.

Відповідно до п. 2,3,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, та проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання чи роботи;

-утриматися від спілкування із потерпілими, свідками та експертами у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити з-під варти.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», - для виконання; іншим учасникам кримінального провадження для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: