Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/277/24

Номер провадження: 1-кс/511/130/24

09.02.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений Роздільнянським районним судом Одеської області з наступного майна, а саме: мобільного телефону (IPHONE 12) IMEI НОМЕР_1 , оскільки наразі відсутня необхідність в проведенні будь-яких дій з вказаним мобільним телефоном.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 надіслала на адресу суду заяву про розгляд клопотання без її та ОСОБА_3 участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_5 надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просив розгляд клопотання проводити без його участі та зауважив, що наразі не відпала потреба у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки огляд мобільного телефону не проведено, відповідне доручення перебуває на виконанні.

Начальник відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 надіслала на адресу суду лист, згідно якого повідомила, що наразі не відпала потреба у накладенні арешту на вказаний мобільний телефон, оскільки працівникам оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону надано доручення на проведення огляду, яке на теперішній час перебуває на виконанні.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000054 від 18 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

По вказаним матеріалам, 19 січня 2024 року накладено арешт на вищевказаний мобільний телефон, оскільки він має значення речового доказу.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана ухвала слідчого судді набрала законної сили 25 січня 2024 року.

З диспозиції частини першої статті 174 КПК України вбачається, що арешт може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пункт 7 частини другої статті 131 КПК України визначає, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На підставі викладеного, враховуючи аргументи учасників розгляду клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 не доведено, що наразі відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного мобільного телефону.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, а саме: мобільного телефону (IPHONE 12) IMEI НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1