Провадження № 11-сс/4808/282/23
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2023 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, до 27.10.2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник посилається на те, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Так, слідчим суддею не було враховано доводи сторони захисту про необ`єктивність та помилковість висновку експерта від 21.08.2023 року №СЕ-19/109-23/7597-ІТ, оскільки експертиза дослідження обставин і механізму ДТП проведена на підставі невірно заданих слідчим вихідних даних, які не були підтверджені зібраними доказами, а також на неправильно визначеному слідчим та заданому на експертизу моменті виникнення небезпеки для руху. Слідчий суддя жодним чином не спростував доводи захисту про те, що обґрунтованість підозри не може підтверджуватись показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , оскільки вони не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо висновків слідчого судді про доведеність кваліфікації дій за ч. 1 ст. 135 КК України, то, на думку сторони захисту, слідчим суддею невірно та вибірково оцінено показання підозрюваного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні, а також не враховано відсутності доказів на підтвердження точного часу смерті потерпілого та стану потерпілого на момент його переміщення з місця події. При відсутності будь-яких даних про час смерті, така смерть могла наступити одразу після наїзду, на що вказував як підозрюваний, так і свідок, а тому, на думку захисту, дії підозрюваного не утворюють складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Зазначає, що слідчим суддею не було враховано та не спростовано доводів сторони захисту про відсутність будь-яких доказів існування ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а також не взято до уваги доводів про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 . Зокрема, слідчий суддя не врахував, що дане кримінальне провадження триває вже понад 8 місяців і протягом цього часу ОСОБА_8 не вчинив жодних дій аби уникнути кримінальної відповідальності, надав показання, з`являвся за кожним викликом до слідчого, взяв участь у проведенні слідчого експерименту, примирився з потерпілим та відшкодував завдану шкоду. Тобто ОСОБА_8 сприяв досудовому розслідуванню та вчинив всі залежні від нього дії для повного і швидкого розкриття злочину. Вказані обставини свідчать, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому кримінальному провадженні, не має на меті будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Разом з тим, вважає безпідставним і передчасним посилання слідчого судді на вчинення ОСОБА_8 інших злочинів, оскільки його вина у їх вчиненні не доведена та вироком суду не встановлена. Окрім цього, слідчим суддею не враховано, що станом на зараз в Україні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, а відтак ОСОБА_8 як особа призивного віку, не має можливості покинути територію України, а також він здав на зберігання документи для виїзду за кордон на виконання обов`язків в інших провадженнях.

Вказує, що слідчим суддею не враховано: наявність в ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків, які є підтвердженням того, що ймовірність втечі чи перешкоджання з боку ОСОБА_8 є абсолютно низькою; має на утриманні малолітнього сина, вагітну дружину, матір, яка є інвалідом третьої групи та потребує постійного догляду та лікування; працевлаштований та займається волонтерською діяльністю.

Вважає, що слідчий суддя надав невірну оцінку тим обставинам, що ОСОБА_8 не виконав, покладені на нього обов`язки ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02.03.2022 року в межах кримінального провадження №0000057 та був оголошений в розшук. Разом з тим, слідчий суддя не врахував доводів захисту про те, що в межах зазначеного кримінального провадження ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 року ОСОБА_8 було повторно обрано інший запобіжний захід у виді застави, яка була ним внесена та діє досі, а ОСОБА_8 належним чином виконує покладені на нього обов`язки. Крім цього, ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2022 року в межах кримінального провадження №0000119, до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави, яка теж була внесена та ОСОБА_8 протягом всього часу продовжує належним чином виконувати покладені на нього обов`язки. Водночас, наявність застав на загальну суму 880755 грн. є суттєвим стримуючим фактором та навпаки свідчить про відсутність наміру у ОСОБА_8 переховуватися від суду і слідства, оскільки в такому випадку ОСОБА_8 втратить внесені ним грошові кошти.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого необережного злочину та умисного нетяжкого злочину, проте слідчим суддею не розглянуто питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В доповненні до апеляційної скарги вказує, що за клопотанням сторони захисту про проведення інженерно-транспортної експертизи дослідження обставин і механізму ДТП, слідчим 11.09.2023 року відновлено досудове розслідування та призначено таку експертизу. Вважає, що призначення експертизи з врахуванням комплексу вихідних даних та питань, заданих захистом, свідчить про те, що сторона обвинувачення фактично визнала, що раніше проведена експертиза не є достатнім та переконливим доказом.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 08.01.2023 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

30 серпня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_15 , та в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким (ч. 2 ст. 286 КК України) та нетяжким (ч. 1 ст. 135 КК України) злочинами, відповідно, за вчинення тяжкого злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, до 27.10.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (справа Мюррей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Доводи захисника щодо невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд провадження, не можуть бути безпосередньо перевірені слідчим суддею або судом але можуть і повинні бути перевірені органом досудового слідства під час проведення досудового розслідування.

Твердження захисника щодо недоведеності слідчим ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 містять лише посилання на незгоду з наданими прокурором матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює про можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, у разі доведення його вини в суді; незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як досудове розслідування триває і ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності може чинити на них тиск; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів, відбувши покарання за їх вчинення в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові злочини.

Колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про тривалість досудового розслідування в даному кримінальному провадженні свідчать про рівень ефективності досудового розслідування, але не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про наявність обґрунтованої підозри у вчинені правопорушень та наявність певних ризиків, які повинні бути враховані під час обрання запобіжного заходу.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненому.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, оскільки має родину та утриманців малолітнього сина, вагітну дружину, матір, яка є інвалідом третьої групи, та яка потребує постійного догляду і лікування, працевлаштований та займається волонтерською діяльністю, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його схильність до вчинення правопорушень, а тривалість досудового розслідування свідчить про те, що останній може незаконно впливати та чинити тиск на потерпілих та свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо посилань сторони захисту про неправомірне не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то колегія суддів враховує, що відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини, що має місце в даному випадку.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у відповідності до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти відповідним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. При цьому, розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням матеріального становища підозрюваного та даних, які дозволяють переконатися в достатній ефективності такого запобіжного заходу. Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні достатні дані, які дозволяють встановити рівень матеріального становища ОСОБА_8 та джерела його доходів, щоб дійти висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави буде достатньо ефективним та забезпечить необхідну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочинів, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді особистого зобов`язання, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2023 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5