ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1379/22 Номер провадження 11-кп/814/980/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілого захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000220 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, судимий вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 вересня 2021 року за ч.1 ст.122, ст.75 КК України на 2 роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 вересня 2021 року та остаточно засуджений на 10 років 3 місяці позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 858,10 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 24 квітня 2022 в період часу з 22 до 24 години, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння в квартирі своєї знайомої потерпілої ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно вбив потерпілу.

При цьому обвинувачений спочатку задушив потерпілу, здавивши пальцями правої руки воріт одягу на шиї ОСОБА_10 , а потім взяв господарський ніж та, тримаючи його у правій руці, наніс вісім ударів лезом по передній поверхні шиї вже мертвої ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок механічної асфіксії від здавлювання органів шиї тупим видовженим обмеженим по ширині предметом (комір одягу).

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить пом`якшити покарання, призначивши його у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.115 КК України.

При цьому зазначає, що місцевим судом недостатньо враховано його молодий вік, визнання вини, сприяння у розкриттю злочину, а також добровільну участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого було виявлено та вилучено ніж, що був знаряддям вчинення злочину.

Зауважує, що надав згоду не досліджувати ті обставини, які ніким не оспорюються, у зв`язку з чим кримінальне провадження розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Наголошує, що жалкує про вчинене та вказує, що просив вибачення у батька загиблої.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування потерпілого про необхідність призначення суворого покарання, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання є необгрунтованими.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Під особою обвинуваченого, у контексті цієї статті Кодексу, розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи ОСОБА_9 захід примусу, місцевий суд дав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, виходячи не лише з визначених у ст.12 КК України формальних критеріїв, а й з особливостей конкретних обставин кримінального правопорушення.

Суд, виконуючи приписи ст. 65 цього Кодексу, узяв до уваги, що обвинувачений є особою молодого віку, визнав вину, щиро розкаявся,та з урахуванням цих обставин обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, тобто у розмірі, наближеному до мінімального, що передбачений санкцією ч.1 ст.115 КК України, за якою його визнано винуватим.

Враховуючи, що обвинувачений, будучи засудженим за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, у період іспитового строку вчинив умисне вбивство, з огляду на спосіб, яким він позбавив життя молоду жінку, та обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів, беручи до уваги думку потерпілого про необхідність призначення ОСОБА_9 суворого покарання, а також дані про особу винного, який не працює, міцних соціальних зв`язків не має, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Адже визначений судом вид та розмір покарання відповідає вимогам ч.2 ст.65, ст.50, ст.71 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу ОСОБА_9 , враховує обставини, що пом`якшують покарання та обставини, які його обтяжують, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4