УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000269 від 27 липня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 111-1, частиною першою статті 258-3, частиною третьою статті 258-5 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

Прокурор Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 111-1, частиною першою статті 258-3, частиною третьою статті 258-5 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території України функціонує злочинне угрупування, учасники якого здійснюють позабанківський переказ та інші фінансово-обмінні операції з іноземними валютами на території м. Київ, Київської області, м. Львів, м. Івано-Франківськ, м. Луцьк, м. Рівне, м. Чернівці, м. Дніпро, м. Донецьк, а також м. Луганськ.

Зокрема, валютно-обмінні операції здійснюються без належного документального оформлення та подальшого інформування Держфінмоніторингу в приміщеннях відділень, пунктів обміну іноземної валюти, прийому платежів, операційних кас та офісів ТОВ «ФК Партнер» (7).

Крім того, встановлено, що учасники протиправного механізму вчиняють дії направлені на фінансове забезпечення т.зв. терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» шляхом здійснення грошових переказів на тимчасово окуповані території (м. Донецьк та м. Луганськ).

Також, в ході досудового розслідування отримано інформацію щодо організаційної структури протиправного механізму проведення обмінних операцій поза податковим обліком із залученням реквізитів ТОВ «ФК Партнер». Зокрема, організатор ОСОБА_4 розробив багаторівневу структуру, в яку входять штатні та позаштатні працівники ТОВ «ФК Партнер», кожен з яких займається довіреною ділянкою роботи.

До того ж, встановлено, що учасники протиправного механізму для тривалого зберігання готівки використовують індивідуальні банківські сейфи у ряді банківських установ м. Дніпро.

У зв`язку з викладеним, 20 листопада 2023 року в межах вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києві від 15 листопада 2023 року проведено обшук індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 , договір на використання якою укладено з організатором протиправного механізму ОСОБА_4 , довіреність на використання якого надано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який знаходиться в приміщенні АТ «ОТП Банк» за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка 53, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти: 4 026 948 грн; 206 496 дол. США; 266 630 євро.

В ході проведення обшуку власника виявлених та вилучених грошових коштів не встановлено та у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти отримані пiсля проведення обмiнних операцій поза податковим обліком із залученням реквізитів ТОВ «ФК Партнер» та переміщених охоронцями-кур`єрами без належної лiцензiї НБУ, а також є підстави вважати, що вказані грошові кошти були отримані злочинним шляхом, із використання протиправної схеми «перестановок» у зв`язку з чим, слідчим було прийнято рішення про їх вилучення.

Разом з тим, 22 листопада 2023 року в ході проведення огляду мобiльного телефону ОСОБА_9 , яка є координатором, що веде грошовий баланс кожного з екіпажiв кур`єрiв-охоронців, офiсiв та банківських скриньок, встановлено листування в мобiльному додатку-месенджерi «Тelegram» в групових чатах «ГР 1 Франк», «ДДД» та діалогове вікно «погранець нов». Так, на підставі матерiалiв НСРД, встановлено, що контакт «погранець нов» належить одному з кур`єрiв-охоронців ОСОБА_8 . В ході подальшого огляду встановлено, що вказані групові чати використовуються вищенаведеними особами в їх протиправній діяльності, а саме для передачі т.зв. «задач» вiд менеджерів по роботі з клієнтами до координаторiв та ведення обліку необлiкованих готівкових коштів. Надалі, т.зв. «задача» щодо отримання та видачi готівки, яка здійснювалась з використанням «чорної» каси передається на кур`єрiв-охоронців, з якими ведеться спілкування в особистих чатах. Так, серед вказаних кур`єрiв є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які на підставі довіреності виданоi організатором протиправного механізму ОСОБА_4 , мають доступ до банківської скриньки № 213, в якій зберігаються грошові кошти в національній та іноземній валюті отримані від протиправної діяльності.

Вiдповiдно до вилученого в ході проведення вищевказаного обшуку в приміщенні АТ «ОТП Банк» журналу з вiдмiтками про днi вiдкриття клієнтом індивідуального сейфу встановлено, що на постійній основі останнім користуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Враховуючи положення статті 98 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що грошові кошти, які було вилучено під час проведення обшуку індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до частини третьої статті 170 КПК України свідчить про наявність підстав для накладення арешту.

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, перетворення, передачі, відчуження речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені грошові кошти. Водночас, необхідним та достатнім для запобігання вищевказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися майном.

З огляду на викладене, враховуючи потребу досудового розслідування прокурор завернувс я до суду з указаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Крім того, у судовому засіданні надав відомості щодо офіційних місць роботи та доходів учасників протиправного механізму, зазначивши, що ОСОБА_4 є засновником ТОВ «ФК Партнер» та з 2000 року отримав дохід у сукупності не більше 1 млн грн., що свідчить про те, що за 23 роки ОСОБА_4 не міг заробити тих коштів, які були вилучені в ході обшуку.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що надані прокурором відомості щодо доходів ОСОБА_4 підтверджують виключно його заробітну плату за наведений період, у той час як ним також отримувався дохід від підприємницької діяльності. Зокрема, з наданих слідчому судді податкових декларацій ОСОБА_4 за 2016-2022 роки вбачається, що його сукупний дохід за вказаний період становив приблизно 37 млн грн., що підтверджує законність походження коштів, вилучених під час обшуку. Крім того, вилучені грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, які саме сліди злочину вони зберегли на собі та які обставини можуть бути підтверджені в ході досудового розслідування. Також, матеріалами клопотання не підтверджено належними доказами причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, розслідуваних в межах цього кримінального провадження. Зокрема, посилання прокурора на відомості отримані в ході огляду мобільного телефону ОСОБА_9 , вилученого під час обшуку не можуть бути належним доказом, оскільки обшук був проведений з порушенням норм чинного законодавства, а саме без відеофіксації, про що свідчить відсутність у протоколі обшуку відомостей про засіб фіксування. При цьому, відомості отримані в ході проведення НСРД також не можуть бути належним та допустимим доказом, оскільки проведені не уповноваженим суб`єктом, зокрема, доручення на яке посилається оперативний підрозділ не містить вказівок щодо НСРД. З огляду на викладене, вважає, що відсутні законні підстави для накладення арешту, тому просить відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши прокурора, адвоката ОСОБА_5 , вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею установлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 111-1, частиною першою статті 258-3, частиною третьою статті 258-5 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 20 листопада 2023 року, під час обшуку індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 , договір на використання якою укладено з ОСОБА_4 , довіреність на використання якого надано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що знаходиться в приміщенні АТ «ОТП Банк» за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка 53, було виявлено та вилучено, у тому числі, грошові кошти: 4 026 948 грн; 206 496 дол. США; 266 630 євро, на які прокурор просить накласти арешт.

Постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 від 20 листопада 2023 року вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Разом з тим прокурором не доведено наявність підстав вважати, що грошові кошти, вилучені в ході обшуку, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 171 КПК України, у клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна з огляду на те, що метою його застосування є збереження речових доказів, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також не обґрунтовано на підтвердження яких фактів та обставин воно слугуватиме речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Водночас, представником власника майна ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 враховуючи дані про його дохід, який підтверджується податковими деклараціями про майновий стан і доходи ОСОБА_4 за 2016-2022 роки (дохід становить 37 374 784,50 грн), доведено, що він мав можливість накопичити вказану суму за останні 6-7 років.

Таким чином, накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, з метою збереження речових доказів, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не надано будь-якої оцінки щодо правової підстави для арешту на грошові кошти, не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином грошові кошти, мають відношення до кримінального провадження, яке доказове значення мають такі грошові кошти в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту можуть бути використані стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містять та чи містять взагалі, та яким чином могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, накладення арешту на вказані грошові кошти, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмову в його задоволенні

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000269 від 27 липня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 111-1, частиною першою статті 258-3, частиною третьою статті 258-5 КК України, відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1