ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Задоволено клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №00001232 від 16 вересня 2023 року та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 листопада 2023 року, без визначення застави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що 16 вересня 2023 року о 09.20 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КК України і цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України у кримінальному провадженні №00001232.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України.

Також слідчий суддя погодився з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України з огляду на особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі, і розуміючи тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання. Також ОСОБА_8 обізнаний про наявність свідків у даному кримінальному провадженні та про їх місце перебування, проходить службу разом із ними, а тому, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконного впливу на свідків. Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя визнав не доведеним.

Врахував слідчий суддя й наявність у підозрюваного постійного місця проживання, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем служби, має стійкі соціальні зв`язки, однак дійшов висновку, що дані обставини не можуть слугувати достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України.

В апеляційній скарзі з урахуванням доповнень до неї захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року, скасувати її як незаконну і необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначені органом досудового розслідування у клопотанні та встановлені слідчим суддею ризики жодним чином не підтвердженими, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивну характеристику з місця проживання, є військовослужбовцем військової служби, тобто має соціальні зв`язки.

Також судом не було враховано службову позитивну характеристику на ОСОБА_8 , згідно з якою він за час проходження військової служби на посаді сержанта резерву взводу сержантів резерву запасної роти військової, частини виявив відмінні професійні якості. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 року ОСОБА_8 було призначено на посаду головного сержанта 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням наведеного захисник вважає, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, аніж тримання під вартою. На думку сторони захисту, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, має створити необхідні умови для реалізації підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що можливо без його подальшої ізоляції від суспільства, а останній зобов`язується добросовісно та належним чином виконувати всі покладені на нього судом обов`язки.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що 15 вересня 2023 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи у місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: наметове містечко, АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин та особистої неприязні до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, вчинених групою осіб.

В цей час ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, вчинених групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_10 ,знаходячись на території наметового містечка смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, зайшли до намету №8, де на ліжку на другому поверсі знаходився солдат ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених групою осіб, підійшли до ліжка, де відпочивав потерпілий ОСОБА_10 , за допомогою рук скинули його з ліжка на землю, умисно почали наносити удари руками не менше двох ударів в область голови та тулубу останнього, який в цей час знаходився у лежачому положенні на спині. В результаті чого заподіяли ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді здавлення головного мозку, травматичного субдурального крововиливу, закритої черепно-мозкової травми.

Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 залишили потерпілого ОСОБА_10 біля намету №8 та покинули місце вчинення злочину, де останній помер.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Вказаний факт 16 вересня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001232, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

16 вересня 2023 року о 09.20 годині ОСОБА_8 , затримано в порядку ст. 208 КК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №00001232.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні слідчим підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.09.2023 року; протоколом огляду трупу від 16.06.2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами предявлення особи для впізнання за фотознімками, проведеними із безпосередніми оцевидцями події.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно визнав доводи поданого клопотання обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існуючими з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного.

Слідчий суддя зазначив, що з огляду на особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі, і розуміючи тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання. Також ОСОБА_8 обізнаний про наявність свідків у даному кримінальному провадженні та про їх місце перебування, проходить службу разом із ними, а тому, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконного впливу на свідків.

Тож, в даному випадку для запобігання встановленим ризикам слідчий суддя дійшов цілком умотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Така позиція суду першої інстанції цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали належним чином врахував дані, характеризуючі підозрюваного, а саме те, що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем служби, має стійкі соціальні зв`язки, а тому доводи захисника щодо неврахування слідчим суддею даних стосовно ОСОБА_8 , що мало наслідком застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу, є в даному випадку неспроможними. Апеляційний суд також не вважає наведені обставини такими, що можуть вплинути на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . До того ж, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3