Справа № 751/1949/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/85/24
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000079 від 02.01.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2023 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого слюсарем з ремонту автомобілів СТО ТОВ «Автодрайв-сервіс», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за виключенням житла.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту затримання, а саме з 30.01.2023 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.01.2023 року до 14.07.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.02.2023 року - скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз у сумі 1699 гривень 02 копійки.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він 21.01.2023 року, у ранковий час, діючи умисно, з метою збуту психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку в той же день забрав у вигляді «закладки» біля буд. №1 по вул. Інструментальній, у м. Чернігові, та незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту.

21.01.2023 року, о 12 год 23 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи біля СТО ТОВ «Автодрайв-сервіс», що по вул. Козацькій, 54 в м. Чернігові, діючи умисно, з метою збуту психотропних речовин, з корисливих мотивів, незаконно збув за грошові кошти в сумі 400 гривень ОСОБА_9 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичних засобів в якості покупця, паперовий згорток з полімерним пакетиком з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-23/758-НЗПРАП від 24.01.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в перерахунку на PVP-основу 0,211 грам.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, з наступними змінами та доповненнями, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонений (таблиця 1, список 2).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 30.01.2023 року у ранковий час, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою збуту психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку у вигляді закладки того ж дня забрав біля будинку № 1 по вул. Інструментальній, у м. Чернігові, та незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту.

30.01.2023 року, о 11 год 29 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи біля СТО ТОВ «Аводрайв-сервіс», що по вул. Козацькій, 54 у м. Чернігові, діючи умисно, з метою збуту психотропних речовин, з корисливих мотивів, повторно незаконно збув за грошові кошти в сумі 500 гривень ОСОБА_9 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичних засобів в якості покупця, згорток обмотаний ізолюючою стрічкою з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-23/1025-НЗПРАП від 30.01.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в перерахунку на PVP-основу 0,1042 грам.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, з наступними змінами та доповненнями, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонений (таблиця 1, список 2).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно нього змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Вважає призначене покарання занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, адже під час досудового слідства та судового розгляду вину свою визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, критично поставився до скоєного та висловив жаль, під час воєнного стану займався активною волонтерською діяльністю.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який не погодився з доводами сторони захисту та обвинуваченого і просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст. ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті.

У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, є правильною, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме, обвинувачений вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, суспільна небезпечність цього правопорушення визначається тим, що незаконні операції з психотропними речовинами та їх неконтрольований обіг спричиняють велику шкоду здоров`ю населення, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до затримання працював, його молодий вік, відсутність власної сім`ї, проживає з батьками, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується добре, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, що ґрунтується на критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, висловлення жалю з приводу вчиненого, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що його обтяжують, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за виключенням житла.

Що стосується прохання обвинуваченого про застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, адже, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, критично поставився до скоєного та висловив жаль, під час воєнного стану займався активною волонтерською діяльністю, то слід зазначити таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Перевіривши вирок, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про невідповідність покарання тяжкості та особі обвинуваченого, є необґрунтованими, висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та призначив покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

Апеляційний суд вважає, що таке покарання є законним, справедливим, буде відповідати тяжкості правопорушень, сприятиме виправленню винуватого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2023 року стосовно нього - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим, які утримуються під вартою - в той самий строк, з моменту вручення копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4