ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2967/23 Справа № 203/4372/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002470 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі строк на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання про розподіл процесуальних витрат та речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Так, 14.08.2017 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 йшла по вул. Б. Хмельницького у м. Дніпро, де проходячи через двір будинку №118, котрий розташований навпроти ТЦ «ТЕРРА», проходячи поблизу дитячого майданчику, виявила під лавкою лежачий на землі медичний шприц з речовиною світло-коричневого кольору за зовнішнім виглядом схожу на наркотичну речовину «Опій».

Надалі, ОСОБА_7 підібрала медичний шприц з речовиною світло-коричневого кольору за зовнішнім виглядом схожу на наркотичну речовину «Опій», в подальшому у останньої раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичної речовин без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичної речовини без мети збуту, ОСОБА_7 , 14.08.2017 у зазначений час, знаходячись у зазначеному місці, присвоїла собі вказаний медичний шприц з речовиною світло-коричневого кольору, тобто незаконно придбала без мети збуту наркотичну речовину «Опій»», яку поклала до кишені, одягнутих на ній джинсів, та стала незаконно зберігати вказану наркотичну речовину, для особистого вживання, без мети збуту.

Відповідно, 14.08.2017, прибувши з місця свого на той час проживання, на громадському транспорті у м. Дніпро, тобто перевізши зазначену наркотичну речовину «Опій», де прибувши на громадському транспорті маршрутному таксі №66 до низу пр. Олександра Поля у м. Дніпро, продовжуючи зберігати вказану наркотичну речовину, для особистого вживання без мети збуту, ОСОБА_7 стала розпивати пиво у громадському місці, у зв`язку з чим працівниками поліції відносно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення, склад якого передбачений ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Після складання вказаного протоколу ОСОБА_7 добровільно, у присутності понятих, дістала із кишені джинсів, які були вдягнуті на ній, медичний шприц з речовиною світло коричневого кольору масою 0,4367 г., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0229 г., та яку ОСОБА_7 незаконно придбала, перевезла та зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури не оскаржуючи правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме у зв`язку з незастосуванням закону, який підлягав застосуванню і на підставі ч. 2 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що кримінальний проступок у якому обвинувачується ОСОБА_7 остання вчинила 14.08.2017, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 49 КК України свідчить про закінчення строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності 14.08.2022 року, на що суд першої інстанції не звернув увагу та безпідставно призначив покарання за цим законом.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури та з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, вирок суду скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження стосовно неї.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі, а відповідні доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими з огляду на таке.

За змістом статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вона вчинила 14 серпня 2017 року.

Таким чином, з 14 серпня 2022 року строки давності за ч. 1 ст. 309 КК України у цьому кримінальному провадженні закінчились, не залежно від того чи ухилялась ОСОБА_7 від органу досудового розслідування чи суду.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, який переглядається у цьому апеляційному провадженні, ухвалений 05.06.2023, тому суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 285 КПК України, мав роз`яснити обвинуваченій право на звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав та її право на звернення до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 2 ст. 49 КК України строків.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченої на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, оскільки строк давності з дня вчинення кримінального проступку закінчився.

Отже, станом як на дату ухвалення оскарженого вироку 05 червня 2023 року, так і на час здійснення апеляційного провадження та постановлення цієї ухвали, сплинув п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК України, ухвалений вирок щодо останньої не набрав законної сили, а тому ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_7 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачена підтримав апеляційну скаргу прокурора, просила її задовольнити та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, обвинувачена підтвердила, що їй зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надала свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК України).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати.

На підставі ч. 2 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4