Справа № 171/112/24
Провадження № 1-в/177/11/24
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі подання начальника Криворізького районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання щодо скасування звільнення від призначеного покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно засудженої ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2024 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю, визначеною ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.01.2024, надійшло подання начальника Криворізького районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо вирішення питання про скасування звільнення від призначеного покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно засудженої ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання представник органу пробації зазначив, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2023 ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та звільнено її від відбування покарання на підставі ст.75 КК України строком на 1 рік, відповідно до п. п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Проте, як зазначає представник органу пробації, засуджена не виконує покладені на неї обов`язки вироком суду і 06.11.2023 не з`явилася на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, у зв`язку із чим до останньої було застосовано письмове попередження. Крім того, як зазначено в поданні органу пробації, протягом іспитового строку засуджена ОСОБА_4 чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ст. ст. 173-2 ч.1, ст.173 КУпАП та ст.183 КУпАП і до засудженої вдруге було застосовано письмове попередження. На думку представника органу пробації вказана поведінка засудженої свідчить про її небажання стати на шлях виправлення та є підставою для заміни покарання на реальне.

Орган пробації, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, участь представника у розгляді справи не забезпечив, від представника органу пробації до суду надійшла заява в якій останній наполягає на задоволенні подання та просить суд судове засідання з розгляду подання проводити за відсутності представника органу пробації.

Засуджена ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні подання органу пробації. Вказувала, що обов`язки покладені на неї вироком суду вона виконує, на реєстрацію з`являється відповідно до встановлених днів кожного понеділка. Щодо факту неявки до органу пробації 06.11.2023 пояснила, що мала об`єктивні причини неявки, а саме захворіла, мала температуру, у зв`язку з чим до органу пробації не з`явилася, але повідомила в телефонному режиму про хворобу представнику органу пробації ОСОБА_5 , яка просила надати медичну довідку. В цей день вона не змогла взяти медичну довідку, швидку не викликала, лікувалася самостійно, а звернувшись на наступний до медичного закладу, отримала відмовлено у видачі довідки за 06.11.2023. Пояснила, що протягом всього іспитового строку, до цього часу, більше неявок до органу пробації не мала, після звернення до суду з вказаним поданням, продовжує виконувати свої обов`язки за вироком суду та з`являється на реєстрацію.

Що стосується вчинення нею адміністративних правопорушень, за які вона була піддана адміністративним стягненням, пояснила, що правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 173 КУпАП, дійсно мали місце, в першому випадку вона посварила зі старшою донькою, у зв`язку з чим остання викликала поліцію, але в подальшому вони примирилися. Щодо правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, підтвердила факт сварки в громадському місці зі знайомою. Пояснила, що вищевказані правопорушення мали місце в липні 2023, в подальшому вона вживає всіх заходів для налагодження свого життя, будучи ВПО з м. Луганська, самостійно виховуючи трьох неповнолітніх дітей, намагається вживати всіх заходів для виправлення та нормального життя в суспільстві, алкоголем не зловживає. Визнала, що була в стосунках зі співмешканцем, який здійснював негативний вплив на неї, але наразі стосунки припинено, вона веде законослухняний спосіб життя, правопорушень не вчиняє.

Щодо правопорушень за ст. 183 КУпАП зазначала, що дійсно здійснювала виклики до поліції, але не погоджується з постановами працівників поліції, оскільки вона реалізувала своє право на звернення до поліції та її виклики не були неправдивими. Вона викликала поліцію, оскільки побоювалася погроз раніше судимого співмешканця, адже вона є ВПО, сама виховує дітей, близьких осіб не має, тому зверталася за захистом до поліції, але натомість, постанови складалися на неї за неправдивих виклик.

Вказувала, що усвідомлює протиправність своїх дій, розуміє обов`язок не порушувати правила співжиття та не вчиняти правопорушення. Вказала, що нині сумлінно дотримується вимог законодавства та виконує покладені на неї обов`язки вироком суду, вважала можливим своє виправлення та просила надати їй шанс довести своє виправлення.

Прокурор, враховуючи пояснення засудженої, досліджені матеріали, вважала подання таким, що не підлягає до задоволення, вказувала про можливість надання засудженій останнього шансу для демонстрації свого виправлення та становлення на шлях виправлення.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженої, дослідивши подання та додані до нього матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 , прийшов до наступного висновку.

У відповідності з п.8 ч.1 ст. 537 КПК України, суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Із положень ч.3 ст. 166 КВК України також слідує, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Абзацом 1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Із викладеного слідує, що під час судового розгляду клопотання органу пробації, суд має встановити наявність обставин, які можуть слугувати правовими підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробування та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком суду, шляхом безпосереднього дослідження доказів, наданих органом пробації на підтвердження невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком суду та перевірити як сам факт невиконання засудженим покладених на нього обов`язків так і причини їх невиконання, і викласти у рішенні переконливі мотиви з яких суд дійшов того чи іншого висновку.

Рішення суду має містити і посилання на докази, які підтверджують обставини, що встановлені судом.

Так, згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2023 ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та звільнено від його відбування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.с. 26).

31.08.2023 ОСОБА_4 надала підписку про те, що вона обізнана з вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2023 та їй роз`яснені, покладені на неї судом обов`язки (а.с. 9).

Як слідує з подання органу пробації, ОСОБА_4 перебувала на обліку з 31.08.2023.

Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 31.08.2023 ОСОБА_4 встановлено днем явки 1 та 3 понеділок кожного місяця. В подальшому, а саме 18.12.2023, ОСОБА_4 встановлено явки до органу пробації щопонеділка (а.с. 10, 19).

Будь-яких доказів невиконання обов`язку щодо явки на реєстрацію у період з 04.09.2023 по 08.01.2024 суду не надано. ОСОБА_4 повідомила, що до цього часу сумлінно з`являється на реєстрацію, доказів протилежного суду не надано.

З листа реєстрації слідує, що у вищевказаний період ОСОБА_4 мала лише одну неявку до органу пробації без поважних причин, проте, як пояснила ОСОБА_4 безпосередньо в судовому засіданні, така неявка була зумовлена хворобою, про що повідомила куратора пробації. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обов`язок з`явлення на реєстрацію до органу пронації, виконується ОСОБА_4 сумлінно.

Відповідно до копії постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2023 ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ст.173 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави. Вказані правопорушення мали місце приблизно в один період (друга половина липня 2023), в подальшому ОСОБА_4 не вчинялися правопорушення, які б свідчили про її явне небажання стати на шлях виправлення.

Постановами від 11.11.2023, 05.12.2023 та 14.12.2023 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (за завідомо неправдивий виклик поліції), але на переконання суду, з урахування пояснень ОСОБА_4 , яка не погоджувалася з вказаними постановами, заперечувала їх зміст, про що зазначала й органу пробації в поясненнях 08.01.2024, обставини викладені у вказаних постановах свідчать про те, що ОСОБА_4 , будучи ВПО, матір`ю чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітні, перебуваючи в стосунках з раніше судимою особою ОСОБА_6 , такими викликами поліції намагалася захиститися від погроз співмешканця ОСОБА_7 , що є її законним правом на звернення до поліції (а.с. 23). У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що в даному випадку постанови працівника поліції про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (до речі з призначенням максимального стягнення визначеного санкцією даної статті), не є свідченням небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що викладені у поданні висновки про необхідність скасування іспитового строку засудженій ОСОБА_4 є недостатньо обґрунтованими та передчасними. Засуджена протягом іспитового строку не притягувалася до кримінальної відповідальності, інших порушень покладених на неї судом обов`язків не допускала. Систематичність вчинення правопорушень, які б свідчили про явне небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання і вважає, що в задоволенні такого подання слід відмовити.

Суд, також вважає за доцільне попередити ОСОБА_4 про недопущення порушення умов відбуття покарання з випробуванням, недопущення вчинення адміністративних правопорушень, надавши засудженій ОСОБА_4 можливість довести своє виправлення.

Керуючись ч.2 ст.165 КВК України, ч.ч.1-3 ст.75, ч.1 ст.78 КК України, ст. ст. 537, 539, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Криворізького районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання щодо скасування звільнення від призначеного покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно засудженої ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 7 /семи/ днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено о 12:45 год 16.02.2024.

Суддя ОСОБА_1