Провадження № 1-кс/686/8415/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою підозрюваного ОСОБА_3 , про забезпечення додержання прав особи, яка тримається під вартою,

встановив:

03.10.2023 р. ОСОБА_3 , в порядку ст.206 КПК України, звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, датованою 28.09.2023 р., про забезпечення додержання його прав, як підозрюваного, який тримається під вартою. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що відносно нього, як підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КПК України, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2023 року (по справі № 686/12397/22) було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 21.08.2023 р. без можливості внесення застави, а 16.08.2023 р., ухвалою цього ж суду, строк тримання під вартою ОСОБА_3 було продовжено до 12.10.2023 р. ОСОБА_3 зазначає, що під час перебування його під вартою у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» (вул.Кам`янецька, 39, м.Хмельницький), стан його здоров`я значно погіршився, він звертався до уповноважених осіб слідчого ізолятора організувати та провести його повне медичне обстеження, забезпечити необхідним лікуванням, однак, на момент подання скарги, ніяких дій з боку слідчого ізолятору відносно ОСОБА_3 не відбулося, ніякого обстеження проведено не було, стан здоров`я ОСОБА_3 за цей час значно погіршився, у зв`язку з чим останній просить повторно зобов`язати слідчий ізолятор надати йому необхідну медичну допомогу. В прохальній частині скарги ОСОБА_3 також просить забезпечити йому право на кваліфіковану медичну допомогу, шляхом направлення його до відповідного медичного закладу для проведення комплексного висококваліфікованого обстеження та лікування.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2023 р., у рамках кримінального провадження №0000024, було застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 21.08.2023 року без визначення застави.

16.08.2023 р. строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було продовжено до 12 жовтня 2023 року включно.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст.11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

За результатами вивчення скарги ОСОБА_3 слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що ОСОБА_3 тримається під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи. Крім того, з врахуванням викладених у скарзі обставин щодо погіршення самопочуття ОСОБА_3 , слідчий суддя не вбачає підстав для його доставлення до слідчого судді для детального з`ясування обставин стану його здоров`я.

На даний час підозрюваний ОСОБА_3 утримується в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», у своїй скарзі підозрюваний зазначає, що має проблеми зі здоров`ям та вказує, що неодноразово, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, звертався до уповноважених осіб слідчого ізолятора з метою проведення його медичного обстеження та забезпечення необхідним лікуванням, однак, зі слів ОСОБА_3 , медичного обстеження йому проведено не було.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має право забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення від 18.12.2008р. по справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Згідно статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 18.03.2013р. №460/5, яким затверджено «Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», передбачено надання медичного обслуговування ув`язненим особам в слідчих ізоляторах. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 Порядку, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Згідно з п.2.8 вищевказаного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно- правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року, з урахуванням результатів обстеження та встановленого діагнозу лікар медичної частини негайно призначає засудженому курс лікування в обсязі, передбаченому стандартами та нормативами медичної допомоги у сфері охорони здоров`я, клінічними протоколами надання медичної допомоги.

За таких обставин, слідчий суддя, виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, вважає за потрібне вжити передбачені законом заходи реагування, з метою перевірки відомостей, викладених у скарзі підозрюваного ОСОБА_3 , та забезпечення захисту прав цієї особи, яка утримується під вартою, приходжу до висновку про необхідність забезпечення додержання прав ОСОБА_3 на доступ до якісної медичної допомоги, а тому частина скарги щодо вжиття заходів, передбачених ст.206 КПК України, підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, слід зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Хмельницької міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Хмельницькій області організувати виконання положень п.п.2.3, 2.7, 2.8 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги», відносно ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо проведення ОСОБА_3 медичного обстеження (з урахуванням його скарг на стан здоров`я) та лікування згідно з медичним призначенням за результатами обстеження. Разом з тим, враховуючи що до повноважень слідчого судді не віднесено вирішення питання, в якому саме медичному закладі, який саме вид обстеження та яке саме лікування має бути здійснено відносно особи, обстеження якої, з її слів ще не проведено, вимога скарги ОСОБА_3 в частині направлення його до певного медичного закладу для проведення комплексного висококваліфікованого обстеження та лікування, як передчасна, не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 110, 206, 309 КПК України,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 щодо забезпечення прав особи, яка тримається під вартою, в порядку ст.206 КПК України, - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Хмельницької міської медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Хмельницькій області організувати виконання положень п.п.2.3, 2.7, 2.8 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги», відносно ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення ОСОБА_3 медичного обстеження (з урахуванням його скарг на стан здоров`я) та лікування згідно з медичним призначенням за результатами обстеження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя