В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,потерпілого ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,офіційно не працюючого,мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст.185,ч.2 ст.190 КК України,-

Встановив:

28 травня 2023 року в період часу з 12.00 до 13.00 години, у період дії (в умовах) воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, строк дії якого продовжувався Указами Президента України, ОСОБА_5 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на узбіччі вздовж траси М 18 Харків-Симферополь напроти будинку № 23 по вул.Миколи Корищенка 23 в м.Запоріжжі, упевневшись у відсутності можливих свідків та очевидців та таємному характері його дій,через незачинене вікно проник до салону автомобілю Citroen C4 в корпусі коричневого кольору р.н. НОМЕР_1 ,звідки викрав майно,що належить потерпілому ОСОБА_4 ,а саме:

-сумку чорного кольору «через плече» із шкірозамінника,чорний чохол для телефону із шкірозамінника,гребінець чорного кольору,які матеріальної цінності не становлять,

-мобільний телефон XsaomiRedmi6A в корпусі чорного кольору іmei1: НОМЕР_2 іmei2: НОМЕР_3 вартістю 1266 гривень,

-грошові кошти у розмірі 300 гривень

-паспорт громадянина України на ім`я потерпілого

-посвідчення водія на ім`я потерпілого

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Citroen C4 в корпусі коричневого кольору р.н. НОМЕР_1

Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину,чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1566 гривень 67 копійок.

Крім того,28 травня 2023 року приблизно о 13.00 години, ОСОБА_5 ,знаходячись по вул.Молочній в м.Запоріжжі,безпосередньо після вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майно шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи повторно, здійснив телефонний дзвінок потерпілій ОСОБА_7 та повідомив неправдиві відомості про те,що її син ОСОБА_4 залишив свій автомобіль Citroen C4 в корпусі коричневого кольору р.н. НОМЕР_1 у невстановленому місці ,у зв`язку з чим документи сина,разом з автомобілем,підлягають вилученню.Після чого ОСОБА_5 повідомив потерпілій ОСОБА_7 ,що для вирішення цього питання необхідно передати наявні у неї грошові кошти.Будучи введена діями ОСОБА_5 в оману,потерпіла ОСОБА_7 погодилася передати грошові кошти та надалі в це же день,приблизно о 14.00 год.,передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину,розпорядився грошовими коштами на власний розсуд,чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на зазначену вище суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що 28 травня 2023 р.їхав на автомобілі Таврія по вул.Миколи Корищенка в м.Запоріжжі та звернув увагу на автомобіль Сітроен,який був припаркований вдовж проїзної частини,з відкритими вікнами. Зупинившись поряд,обвинувачений оглянув автомобіль,в якому спав раніше невідомий йому потерпілий ОСОБА_4 ,та скориставшись тим,що за його діями ніхто не спостерігає,викрав з автомобіля сумку чорного кольору з речами потерпілого,переслідуючи корисливу мету власного збагачення,після чого з місця злочину поїхав. На вул.Молочній обвинувачений оглянув сумку та залишив собі грошові кошти,мобільний телефон,особисті документи потерпілого,гребінець,сумку викинув. У мобільному телефоні потерпілого обвинувачений знайшов номер матері останнього,зателефонував їй та повідомив неправдиві обставини про те,що у його розпорядженні є документи ОСОБА_4 ,які він готовий повернути за винагороду в розмірі 1000 гр.,на що потерпіла погодилась. Пізніше в цей день обвинувачений прибув до місця зустрічі з потерпілою,передав їй документи ,раніше викрадені з автомобіля ОСОБА_4 ,отримав 1000 гр.,які витратив на власні потреби.Пізніше в цей день до нього завітала поліція,він не приховував своєї причетності до вчинення злочинів,вказав всі обставини та повернув потерпілому усі речі і грошові кошти.У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану;по ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство),вчинене повторно.

В обвинувальному акті дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України мають таку кваліфікуючу ознаку,як вчинення злочину повторно,з урахуванням судимості за ч.3 ст.185 КК України за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2022 р.,яким обвинуваченого засуджено до покарання у виді 3 років позбавленні волі з іспитовим строком 1 рік.

Однак,ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2023 р.(справа № 333/7212/21 пр.№ 1-п/336/297/2023) ОСОБА_5 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку на підставі ч.1 ст.78 КК України

Відповідно до ст.89 ч.1 п.1) КК України, ОСОБА_5 вважається особою,яка не має судимості,тому згадувана вище судимість обвинуваченого не має правового значення для кваліфікації його дій по ч.4 ст.185 КК України як вчинених повторно,тому суд ознаку повторності виключає.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання,не перебуває на обліку як особа із шкідливими звичками,виховує неповнолітню дитину,веде суспільно корисний спосіб життя,судимість погашена.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям,послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину,повернув викрадене майно потерпілому,який не заявив до нього матеріальних претензій і не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його ставлення до скоєного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ст..185 ч.4 та ч.2 ст.190 КК України та застосувати до нього ст.75,76 КК України,оскільки обвинувачений не становить небезпеки для суспільства,дає критичну оцінку своїм діям, що вказує на свідоме бажання стати на шлях виправлення,тому забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучені викрадені у потерпілого матеріальні цінності,які відповідно до ст.100 КПК України необхідно залишити їй як власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/8477-ТВ від 06.06.2023 р.у розмірі 478 гр.суд відповідно до ст.118,124 КПК України при постановленні обвинувального вироку стягує з обвинуваченого в дохід держави.

До обвинуваченого під час досудового розслідування обирався запобіжний захід особисте зобов`язання,який до набрання вироком законної сили доцільно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,392,615 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.185,ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання

по ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі

по ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України,за сукупністю злочинів,застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речові докази:

-чорний чохол для телефону із шкірозамінника,гребінець чорного кольору, паспорт громадянина України та посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я потерпілого ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Citroen C4 в корпусі коричневого кольору р.н. НОМЕР_1 ,гребінець чорного кольору,мобільний телефон XsaomiRedmi6A в корпусі чорного кольору іmei1: НОМЕР_2 іmei2: НОМЕР_3 ,грошові кошти в сумі 1000 гривень,передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 ,залишити йому як власнику.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 у дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-23/8477-ТВ від 06.06.2023 р.у розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім)гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинувачем,який тримається під вартою,у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1