Справа № 488/4008/23
Провадження № 1-кс/488/635/23
У Х В А Л А

11.10.2023 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29-А

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання у кримінальному провадженню № 0000889 від 09.10.2023 року про застосування до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ново-Українка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

-затриманий у даному кримінальному провадженні 09.10.2023 року,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 08.10.2023 року в період з 20:00 години по 22:00 годину, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де також мешкала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час розмови на підґрунті побутових неприязних відносин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_5 взяв подушку, якою користувалась остання, та почав її душити. Зрозумівши, що за допомогою подушки він не позбавить життя ОСОБА_7 , ОСОБА_5 за допомогою рук почав стискати горло потерпілої, тим самим позбавляючи останню можливості дихати.

Продовжуючи реалізацію свого умислу та розуміючи те, що ОСОБА_7 ще подає ознаки життя ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на умисне вбивство останньої, за допомогою правої та лівої руки наніс не менше 3 ударних дій по обличчю ОСОБА_7 для досягнення остаточної мети злочину умисного вбивства. Переконавшись у тому, що потерпіла ОСОБА_7 вже не подає ознак життя, ОСОБА_5 перемістив труп ОСОБА_7 з ліжка на підлогу до іншої кімнати. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок тупої поєднаної травми тіла, а саме перелому великого рожку під`язичної кістки зліва, субарахноїдального крововиливу в обох лобних частинах, в правій скроневій, обох тім`яних частинах.

Обґрунтованість підозри знайшла своє підтвердження в ході розгляду клопотання слідчим суддею, оскільки підозрюваний в судовому засіданні заявив, що викладені вище обставини дійсно мали місце, він в ході раптово виниклого словесного конфлікту, бажаючи спричинити ОСОБА_7 смерть, спочатку душив її подушкою, а згодом, побачивши, що вона ще жива, наніс їй кілька ударів по обличчю. Показання обвинуваченого узгоджуються з дослідженими слідчим суддею доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.10.2023 року, рапортом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.10.2023 року, заявою ОСОБА_8 від 09.10.2023 року про надання згоди працівникам поліції на проведення огляду домоволодіння, протоколами огляду місця події від 09.10.2023 року, лікарським свідоцтвом по смерть ОСОБА_7 за № 2373 від 09.10.2023 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.10.2023 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.10.2023 року, протоколом затримання ОСОБА_5 як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.10.2023 року.

Клопотання прокурора також мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України), незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).

Підозрюваний наявність вказаних ризиків заперечив, просив суд обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на те, що вказані ризики є необґрунтованими, стороною обвинувачення не надано доказів того, що підозрюваний може переховуватись від слідства, продовжити злочинну діяльність та вчиняти вплив на свідків.

Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, невчинення іншого кримінального правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити вказані дії.

Відповідно до приписів статті 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького кримінального правопорушення, у разі визнання винним йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійної роботи або іншого джерела доходу.

Стосовно ризику переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 6 статті 12 КК України є особливо тяжким та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 (п`ятнадцяти) років. Така міра покарання не передбачає можливості застосування положень статті 75 КК України, відтак ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його вини може переховуватись від слідства, в тому числі на території, які наразі є непідконтрольними Україні та виїзд до якої не потребує наявності закордонного паспорту. Стала практика Європейського суду з прав людини ґрунтується на тому, що суворість покарання сама по собі не може бути єдиним чинником, що свідчить про наявність відповідного ризику, тому слідчий суддя оцінює вказаний ризик виключно у взаємозв`язку із іншими встановленими обставинами. Так, з одного боку підозрюваний, не будучи одруженим, тим не менше, тривалий час проживає однією сім`єю з ОСОБА_8 , у той же час не має постійної роботи, пояснюючи це тим, що після повномасштабного збройного вторгнення Російської Федерації на територію України зазнав суттєвих пошкоджень та значно скоротив обсяг робіт завод, на якому він працював протягом сорока років, у зв`язку з чим багато працівників заводу звільнилися. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків. Викладене свідчить про можливість його переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підтвердження існування ризику незаконного впливу на свідків свідчить не тільки обізнаність підозрюваного про адреси проживання вказаних осіб, але й те, що він підозрюється у вчиненні насильницького кримінального правопорушення, пов`язаного із спричиненням потерпілій тілесних ушкоджень, які спричинили смерть останньої, при чому загибла в силу свого фізичного стану знаходилася під фактичною опікою підозрюваного та не могла чинити йому жодного опору.

Щодо ризику можливого вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, то суд вважає, що прокурором не доведено вказаний ризик, оскільки ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, стороною обвинувачення не надано доказів його схильності до вчинення правопорушень, у тому числі, насильницьких.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд доходить до висновку про наявність ризиків переховування від суду та вчинення неправомірного впливу на свідків, а відтак й висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, оскільки вказаним ризикам, на переконання суду, неможливо запобігти при вжитті інших запобіжних заходів, у тому числі, домашнього арешту.

Окрім того, за вищевикладених обставин, суд не вважає за можливе визначити у даному провадженні розмір застави, оскільки дії обвинуваченого призвели до загибелі людини.

Строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою рахувати з дня його затримання 09.10.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти днів), тобто не довше ніж до 07.12.2023 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1