Справа № 298/573/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/284/20, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.03.2019.
Цією ухвалою кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді начальника сектору по контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи УПД ГУ НП в Закарпатській області, майора поліції, одруженого, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 , будучи працівником поліції, у період з 22 год 16.06.2016 близько до 01 год 17.06.2016, перебуваючи на території урочища «Черемха», що знаходиться на відстані близько п`ять кілометрів від с. Лубня Великоберезнянського району, на території Ужанського національного природного парку, який діє у відповідності до Закону України «Про природно-заповідний фонд» від 16.08.1992, діючи умисно, переслідуючи мету добування (відстрілу) тварин, що перебувають в стані природної волі, із використанням власної рушниці марки «BLASER R8», серії НОМЕР_1 , якою ОСОБА_8 володів на підставі дозволу № 150 від 05.11.2015, за попередньою змовою з ОСОБА_16 , порушив заборони щодо здійснення полювання, які визначені п. 1, 2, 3 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000, здійснивши його на території об`єкту природно-заповідного фонду, без належного дозволу, у строки, протягом яких полювання заборонено, в темний термін доби, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 248 КК України. Близько 01 год 17.06.2016, в ході здійснення ОСОБА_8 незаконного полювання, в результаті необережного поводження ОСОБА_16 з власною зброєю, останнім було здійснено постріл в напрямку ОСОБА_8 , в результаті чого останній отримав вогнепальне поранення голови, від якого помер на місці.
Ухвала суду мотивована тим, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 мало місце. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 248 КК України, як незаконне полювання в заповідниках або інших територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, вчинене за попередньою змовою групою осіб, однак, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 помер, кримінальне провадження відносно нього слід закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

-2-

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить ухвали суду від 19.03.2019 скасувати та прийняти нову про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки повідомлення про підозру пред`явлено ОСОБА_8 від 30.10.2016, тобто через 4,5 місяців після його смерті. Оскільки підозра ОСОБА_8 не пред`являлася, тому він не мав процесуальної можливості отримати статус підозрюваного, і в подальшому обвинуваченого. У зв`язку з чим, на підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції зобов`язаний був повернути обвинувальний акт прокурору. Крім того, в ухвалі не відображені обставини, які підтверджують відсутність якого-небудь кримінального правопорушення в діях ОСОБА_8 , висновки суду не підтверджуються належними доказами, дослідженими під час судового розгляду, тобто ухвала була винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення в даному кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження містять ксерокопії якихось документів, які не являються доказами у кримінальному провадженні, тому суд зобов`язаний був визнати їх недопустимими. Також просить врахувати, що суд першої інстанції послався на ряд письмових доказів, які на її переконання, підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, однак такі документи судом не досліджувались в судовому засіданні. Документи, які перераховані судом в оскаржуваній ухвалі Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, подані стороною державного обвинувачення у ксерокопіях, посвідчені слідчим, який жодного відношення до розслідування кримінального провадження № 0000127 не мав, які з незрозумілих підстав, досліджувалися судом, у судовому засіданні і не відповідають критеріям, які ставляться до доказу, передбаченим ст. 99 КПК України, оскільки є лише ксерокопіями незрозумілого походження. А тому, з цих підстав, ксерокопія рапорту старшого інспектора Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 17.06.2016; ксерокопія протоколу огляду місця події від 17.06.2016 з додатками; ксерокопія протоколу огляду трупа ОСОБА_8 від 17.06.2016 з фото таблицями; ксерокопія протоколу огляду від 24.06.2016 з фото таблицями; ксерокопія протоколу огляду речей і документів від 18.06.2016; ксерокопія протоколу проведення слідчого експерименту від 11.07.2016; ксерокопія інформації з Ужанського національного природного парку від 22.06.2016 за вихідним № 404; ксерокопія висновку експерта № 274 від 25.07.2016; ксерокопія висновку експерта № 43-мк від 22.07.2016; ксерокопія висновку експерта № 8/3 від 29.07.2016; ксерокопія висновку експерта № 8/4 від 05.08.2016; ксерокопія висновку судово-балістичної експертизи № 1/249 від 09.08.2016; ксерокопія висновку судово-балістичної експертизи № 1/250 від 16.08.2016; ксерокопія висновку судово-хімічної експертизи № 7/64 від 15.08.2016; ксерокопія висновку судово-хімічної експертизи № 7/65 від 16.08.2016, є недопустимими доказами, і не можуть лягати в основу доказування вини особи. Також захисник звертає увагу на безпідставність висновків суду про здійснення ОСОБА_8 незаконного полювання, за допомогою рушниці марки «BLASER R8», серії НОМЕР_1 », оскільки в матеріалах провадження вказана зброя відсутня і така не визнавалась речовим доказом, суд не досліджував жодного речового доказу. Крім того, матеріали кримінального провадження № 0000127 стороною державного обвинувачення стороні захисту не відкривалася, а тому на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України, суд не мав права допустити відомості, що містяться в них в якості доказів. Сторона захисту звертала увагу суду про не відкриття прокурором матеріалів провадження стороні захисту, як на підготовчому судовому засіданні, так і під час судових дебатів, але вказані обставини повністю проігноровані судом. Також вважає хибними висновки суду про те, що свідки підтвердили наявність у діях ОСОБА_8 ознак та складу кримінального

-3-

правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, оскільки такі не відповідають дійсності, оскільки жоден зі свідків, зокрема, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , не вказували про те, що ОСОБА_8 йшов на полювання, що у нього була зброя, яку вони бачили. Крім того, свідок ОСОБА_19 підтвердив лише те, що бачив в автомобілі одну рушницю, тобто ту, з якої було вбито ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_20 не був очевидцем інкримінованої події, а лише чув про подію з чужих слів. Показання свідка ОСОБА_16 слід було піддати критичній оцінці, оскільки саме він, здійснивши постріл, вбив ОСОБА_8 , тим більше, що вказаний свідок є обвинуваченим у рамках іншого кримінального провадження і для кваліфікації його дій, саме за ст. 119 КК України, як вбивство з необережності, а не ст. 115 КК України, йому необхідно було стверджувати про нібито полювання і випадковий постріл ним у ОСОБА_8 . Таким чином, один лише свідок ОСОБА_16 , який і вбив ОСОБА_8 , ствердив у судовому засіданні про нібито здійснення ними незаконного полювання в урочищі «Черемха», інших належних та допустимих доказів сторона обвинувачення суду не надала, у справі відступні які-небудь речові докази, які б підтверджували факт незаконного полювання ОСОБА_8 , і суд не мав правових підстав для визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , посилаючись на аналогічні, що і захисник ОСОБА_7 обставини, просять ухвалу суду від 19.03.2019 скасувати, та постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, зазначають, що сторона обвинувачення не встановила коло близьких родичів загиблого ОСОБА_8 , в тому числі доньок, не надала їм доступ до матеріалів кримінального провадження, що унеможливлює використання зібраних доказів в суді. Сторона обвинувачення не відкривала ні обвинуваченому, ні стороні захисту матеріали досудового розслідування, оскільки на момент завершення досудового розслідування не було обвинуваченого, а тому не могло бути і сторони захисту. Водночас ОСОБА_9 не є законним представником обвинуваченого (ст. 44 КПК), оскільки представництвом є правовідношення між двома особами, а вибуття з нього однієї особи припиняє таке представництво. Отже, з вищенаведених положень вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як доказів. Крім того, вказують, що суддя ОСОБА_21 повинна була заявити собі самовідвід, оскільки були наявні обставини, які очевидно викликали сумнів у її неупередженості. Суддя ОСОБА_21 ухвалою суду від 18.10.2016 призначила до судового розгляду кримінального провадження № 0000100 по обвинуваченню ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 248 КК України. ОСОБА_16 обвинувачувався у вбивстві з необережності ОСОБА_8 та незаконному полюванні разом з ОСОБА_8 . Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25.01.2017, у вказаному кримінальному провадженні суд задовольнив відвід судді ОСОБА_21 , заявлений ОСОБА_9 , як потерпілою. Отже, суддя ОСОБА_21 станом до отримання обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , 04.05.2017 вже мала відомості про фактичні обставини справи щодо ОСОБА_8 , оскільки вони одні й ті ж самі, вже сформувала попередню думку щодо винуватості ОСОБА_8 , а тому не могла бути неупередженою щодо ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 також порушується питання про скасування ухвали суду від 19.03.2019 та постановлення нової ухвали про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги вказані особи посилаються на ті ж самі обставини, що й ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , додатково вказуючи, що їм, як близьким родичам померлого,

-4-

стороною обвинувачення не надано доступ до матеріалів кримінального провадження, тому невідкриття матеріалів сторонам в порядку ст. 290 КПК України, є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими, як доказів.

Заслухавши доповідь судді про зміст судового рішення, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення та заперечення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За приписами до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону, на думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, оскільки, як видно зі змісту клопотання захисника ОСОБА_7 , яка діяла за дорученням дружини (померлого) ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , остання наполягала на виправданні ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, а тому судовий розгляд судом першої інстанції проведено в повному об`ємі за загальними правилами КПК України.

Однак, незважаючи на таку позицію захисника, вина ОСОБА_8 повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_16 стверджкється, що в ніч з 16.06.2016 на 17.06.2016 він був на полюванні разом з ОСОБА_8 в урочищі «Черемха» неподалік с. Лубня Великоберезнянського району. Під час здійснення полювання він здійснив постріл, від якого загинув ОСОБА_8 . Також показав, що про полювання домовились з ОСОБА_8 вдвох, таке рішення прийняли, попередньо домовившись, після чого зібрали всі необхідні речі для полювання, а саме: зброю та набої, рюкзак та інше. Він знав про те, що в цій місцевості заборонено полювання, однак, це було спонтанне рішення обох. ОСОБА_8 мав рушницю з прицілом, таку саму, як у нього.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідання ствердив, що 16.06.2016 близько обіду йому зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що не може зв`язатися з ОСОБА_16 . Близько третьої години він зв`язався з останнім та повідомив ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_16 його чекає. Близько шостої години до нього приїхав ОСОБА_8 з ОСОБА_18 на чорному автомобілі. Після чого він зателефонував ОСОБА_16 та пішов готувати каву, а повернувшись побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_16 перекладали свої речі, а саме: рюкзак, спальник в автомобіль (джип) останнього. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_16 поїхали, а він з ОСОБА_18 поїхали в сторону с. Лубня в урочище «Бано». Там вони зупинились, а ОСОБА_8 та ОСОБА_16 поїхали далі вверх на гору. Пройшло багато часу після того, як ОСОБА_8 та ОСОБА_16 піднялися наверх, а тому він зателефонував останньому, який повідомив, що сталася біда, що він випадково поцілив у ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні надав аналогічні показання та підтвердив аналогічні обставини.

-5-

Показаннями свідка ОСОБА_19 стверджується, що 16.06.2016 десь біля шостої години до нього приїхав ОСОБА_16 на своєму автомобілі. В автомобілі на задньому сидінні знаходився ОСОБА_8 . Він з ним поспілкувався, а ОСОБА_16 пішов набирати воду. Під час розмови з ОСОБА_8 останній повідомив, що він з ОСОБА_16 їдуть в гори на відпочинок, куди саме, не уточнював. В автомобілі він бачив рушницю чорного кольору. Однак марки він не знає та не пам`ятає, чи був в рушниці оптичний приціл. 17.06.2016 близько п`ятої години він почув шум на подвір`ї. Вийшовши на подвір`я, йому повідомили про нещасний випадок, а саме те, що під час полювання в урочищі «Черемха» ОСОБА_16 випадково застрелив ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_20 показав суду, що він працює інспектором Лубнянського ПНДВ Ужанського національного природного парку. 17.06.2016 близько сьомої години ранку він зібрався на роботу. В центрі села, біля клубу дізнався від людей, що в урочищі «Черемха» стався нещасний випадок, а саме, випадково застрелили людину. Урочище «Черемха» відноситься до його обходу і полювання там заборонено, крім наявності відповідного дозволу та ліцензії.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції, а саме: протоколом огляду місця події від 17.06.2016 з додатком - планом схемою та фототаблицями, яким встановлено, що ОСОБА_8 знайдено на ділянці місцевості горі «Черемха», до якої веде грунтова дорога із с. Лубня Великоберезнянського району. Безпосередньо при ньому виявлено мисливську рушницю «BLASER R8», серії НОМЕР_1 , із пристроєм нічного бачення. В лівій нагрудній кишені трупа виявлено дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 25.05.2015 на право зберігання, носіння мисливської рушниці «BLASER R8», серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 . Біля трупа ОСОБА_8 виявлено рюкзак, в якому виявлено футляр з фонариком, ніж в чохлі та оптичний пристрій. На правому боці ременя трупа виявлено шкіряний чохол (патронтаж), в якому десять відділень для набоїв, та у ньому виявлено три патрони.

Протоколом огляду трупа ОСОБА_8 від 17.06.2016 з фототаблицями встановлено, що на тілі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням м`яких тканин голови, багатоуламковими переломами кісток склепіння й основи черепа і відсутністю головного мозку за виключенням часткових незначних ділянок півкуль мошечка продовгуватого мозку. Других видимих тілесних ушкоджень при зовнішньому огляді не виявлено

Протоколом огляду від 24.06.2016 з фототаблицями встановлено, що на штанах та куртці наявні численні нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров, найбільш концентровано (у вигляді значної плями) в задній частині куртки.

Протоколом огляду речей і документів від 18.06.2016 яким встановлено, що слідчий провів огляд частини речей ОСОБА_8 , вилучених у ході огляду місця події, а саме мобільного телефону, дозволу на зброю ОСОБА_8 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2016 з фото таблицями до нього, яким стверджено, що ОСОБА_16 детально відтворив обставини незаконного полювання, яке він проводив спільно із ОСОБА_8 .

Інформацією із Ужанського національного природного парку від 22.06.2016 за № 404, згідно якої територія, де було вчинено полювання є зоною регульованої рекреації, де заборонено полювання .

Висновком експерта № 274 від 25.07.2016 (судово-медична експертиза трупа ОСОБА_8 ), яким встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 ознак активного чи пасивного переміщення чи зміни пози розташування трупа після настання смерті не виявлено.

-6-

Висновком експерта № 43-мк від 22.07.2016 стверджено, що при дослідженні кепки та козирка з кепки трупа ОСОБА_8 , в задній частині ободу кепки зліва виявлено вхідний вогнепальний кульовий отвір, який виник внаслідок дії дещо під кутом вогнепального снаряду кулі, діаметром близько 0,7-0,8 см, при пострілі з вогнепальної зброї. Куля або її оболонка була виготовлена з металу, що містив мідь. Постріл проведено з неблизької дистанції .

Висновком експерта № 8/3 від 29.07.2016 встановлено, що кров ОСОБА_8 на марлевій серветці належить до групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної еритроцитарної системи АВО. У змиві з рушниці «Blaser R8 № 035475», об`єкт дослідження № 1, виявлена кров, яка належить людині та виявлений антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, а відтак така кров може походити від особи (осіб) з групою крові 0(І) ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВО, в тому числі і від ОСОБА_8 .

Висновком експерта № 8/4 від 05.08.2016 стверджено, що кров ОСОБА_8 на марлевій серветці належить до групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В системи АВО. У вирізках з камуфльованих штанів (об`єкти № 1-7), камуфльованої куртки (об`єкти № 8-10) виявлена кров, яка належить людині та виявлений антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, а відтак така кров може походити від особи (осіб) з групою крові 0(І) ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВО, в тому числі і від ОСОБА_8 .

Висновком судової балістичної експертизи № 1/249 від 09.08.2016 стверджено, що десять предметів групи № 1, схожих на патрони до гладкоствольної мисливської рушниці, вилучені в ході огляду місця події в урочищі «Черемха» з автомобіля марки «Nissan Patrol» є боєприпасами мисливськими патронами 12 калібру, призначені для стрільби з мисливських гладкоствольних рушниць 12 калібру. Три предмети групи № 2, схожі на патрони до нарізної мисливської зброї, вилучені в ході огляду місця події в урочищі «Черемха» з автомобіля марки «Nissan Patrol» є боєприпасами мисливськими патронами калібру 30-06 SPRINGFIELD (7,62?63) центрального бою, а також три предмети, схожі на патрони до нарізної мисливської зброї, вилучені в ході огляду місця події в урочищі «Черемха» з ременя ОСОБА_8 є боєприпасами мисливськими патронами калібру 30-06 SPRINGFIELD (7,62?63) центрального бою, які призначені для стрільби з нарізних мисливських гвинтівок калібру 30-06 (7,62?63), а саме: Remington 700, Winchester 70, Savage 110, Tikka T3, BLASER R8 та інші.

Висновком судово-балістичної експертизи № 1/250 від 16.08.2016 встановлено, що вилучена у ОСОБА_8 мисливська рушниця «BLASER R8», серії НОМЕР_1 у ході огляду місця події 17.06.2016 є вогнепальною зброєю та придатна до стрільби, а гільза, яку булу вилучено з патронника гвинтівки відстріляна з вказаної рушниці.

Висновком судово-хімічної експертизи № 7/64 від 15.08.2016 підтверджено, що в наданій на дослідження протяжці каналу ствола рушниці «BLASER R8», серії НОМЕР_1 виявлено присутність слідів мастильного матеріалу (нафтового мастила) та дифеніламіну компоненту бездимного пороху та продуктів його згоряння.

Висновком судово-хімічної експертизи № 7/65 від 16.08.2016 встановлено, що на наданих на дослідження змивах з правої і лівої кистей рук ОСОБА_8 наявні сліди продуктів пострілу.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу ухвали суду.

-7-

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та особи, які звернулись за реабілітацією померлого ОСОБА_8 , наводять власну оцінку показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , на користь невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, а також вказують про необхідність повторного дослідження всіх письмових доказів.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання сторони захисту, оскільки необхідності у дослідженні показань вказаних у клопотанні свідків немає, такі були безпосередньо допитані в ході судового розгляду кримінального провадження і саме їхні показання, дані в суді першої інстанції були предметом оцінки та покладені в основу судового рішення. Аналогічним чином, відхиляються і вимоги щодо необхідності повторного дослідження письмових доказів, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків судом першої інстанції були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту всіх свідків, заявлених у кримінальному провадженні та дослідження всіх письмових доказів, захисником не заявлялось жодних клопотань щодо додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та ухвали суду вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка в судовому рішенні, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 мало місце. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 248 КК України, як незаконне полювання в заповідниках або інших територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а тому доводи захисника та осіб, які звернулись за реабілітацією померлого, викладені у поданих апеляційних скаргах щодо невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Доводи апеляційних скарг захисника та осіб, які звернулись про реабілітацію померлого ОСОБА_8 на неправомірність складання повідомлення про підозру щодо померлої людини, оскільки, як вони вважають, чинний КПК передбачає вручення такого повідомлення живій особі, яка з цього моменту і набуває статусу підозрюваного колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч. 3 ст. 4 КК).

-8-

Отже, встановлення у діянні складу кримінального правопорушення має здійснюватися з огляду на момент його вчинення, навіть у випадках, коли особа, яка його скоїла, внаслідок злочину загинула.

З цих підстав колегія суддів вважає вимогу сторони захисту про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення безпідставними.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України (у редакції, яка діяла на момент складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 ), кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Таким чином законодавець пов`язував вирішення питання про закриття кримінального провадження або його продовження з метою реабілітації померлого з набуттям цією особою процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого.

Передбачена статтями 276, 278 КПК України процедура повідомлення про підозру включає два основних етапи: складання письмового повідомлення про підозру, яке, серед інших підстав, здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, та вручення письмового повідомлення про підозру.

Відступ від встановленої законом процесуальної форми повідомлення про підозру, а саме вручення його близьким родичам у разі смерті особи до офіційного набуття нею процесуального статусу підозрюваного, має з одного боку об`єктивно вимушений характер, а з іншого - надає реальну процесуальну можливість близьким родичам заперечувати про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, і відстоювати добре ім`я померлого шляхом ініціювання реабілітаційної процедури.

Таке тлумачення закону відповідає тенденціям подальшого розвитку кримінального процесуального законодавства, до якого Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» від 27.07.2022 було внесено низку змін, які усувають прогалини у законодавчому регулюванні визначення статусу особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю (п. 27 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 42 КПК України), підстав для закриття кримінального провадження (п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), порядку закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України (абз. 5 ч. 4, абз. 3 ч. 7, ч. 10 ст. 284 КПК України).

При цьому колегія суддів констатує, що питання закриття кримінального провадження було предметом вирішення на стадії досудового розслідування, однак у зв`язку зі зверненням про реабілітацію померлого ОСОБА_8 , його дружини ОСОБА_9 , постанови прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України скасовувались, а кримінальне провадження направлялось для подальшого проведення досудового розслідування.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_8 та вручення його близькій родичці ОСОБА_9 .

Крім того, з огляду на положення ч. 4 ст. 99 КПК України, відповідно до яких дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах,

-9-

інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Виходячи з наведеного, доводи захисника та інших осіб про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження документи, є копіями і не можуть бути допустимими доказами, є безпідставними. Крім того, твердження про те, що документи, які перераховані судом в оскаржуваній ухвалі, подані стороною державного обвинувачення у ксерокопіях, посвідчені слідчим, який жодного відношення до розслідування кримінального провадження № 0000127 не мав та не відповідають критеріям, передбаченим ст. 99 КПК України, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження № 0000127 на підставі постанови прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_23 від 15.08.2016 слідчим, який входив до слідчої групи ОСОБА_24 , виділені з кримінального провадження № 0000100 від 17.06.2016 в копіях та оригіналах, згідно отриманого ним переліку та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи апеляційних скарги про те, що матеріали кримінального провадження № 0000127 стороною державного обвинувачення стороні захисту не відкривалася, а тому на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України, суд не мав права допустити відомості, що містяться в них в якості доказів, не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження, оскільки як вбачається з ухвали слідчого судді від 20.04.2017 стороні захисту, в особі захисника ОСОБА_7 встановлено строк на ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження до 24.04.2017, а тому сторона захисту вважається такою, що скористалась правом на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Доводи апеляційних скарг про те, що суддя ОСОБА_21 повинна була заявити собі самовідвід з огляду на те, що в кримінальному провадження відносно ОСОБА_16 було вирішено відвести суддю ОСОБА_21 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних підстав для самовідводу в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 встановлено не було. При цьому колегія судді констатує, що сторона захисту, маючи сумніви в упередженості судді під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , правом відводу не скористалась і відомості про це в матеріалах судового провадження відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, та з точки зору їх належності та допустимості, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 248 КК України, як незаконне полювання в заповідниках або інших територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У ході аналізу доводів апеляційних скарг захисника та осіб, які звернулись з апеляційними скаргами з метою реабілітації померлого, підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КПК України, судом апеляційної інстанції встановлено не було, оскільки діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 мало місце, що підтверджується належними, допустимими, достовірними доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_25 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

-10-

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому кримінальне провадження щодо нього підлягало закриттю.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг, і не знаходить підстав для скасування або зміни ухвали від 19.03.2019, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також ураховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, що під час апеляційного розгляду стороною захисту та іншими особами, які звернулися з апеляційними скаргами про реабілітацію ОСОБА_8 не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційних скарг.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без задоволення, а ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.03.2019, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_15 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді