Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/77/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000025 від 05.01.2023 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 жовтня 2024 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кропивницький, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 150 годин.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, за таких обставин.

Так, 04.01.2023 близько 11:00 год. ОСОБА_8 перебував навпроти під`їзду №5, що знаходиться за адресою: м.Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 60, де зустрів сусіда ОСОБА_9 . В цей час на грунті раніше виниклих неприязних відносин між ними виник словесний конфлікт. В ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, стоячи навпроти потерпілого, наніс йому два удари кулаком правої руки в підборіддя з лівого боку.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просила скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд не врахував, що зібрані докази як окремо так і в сукупності не доводять винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом в інкримінованому йому діянні. Показання свідка ОСОБА_10 є суперечливими оскільки він погано чує і є людиною похилого віку. Крім того, показанням деяких свідків судом надано невірну оцінку. Вина ОСОБА_8 у висунутому йому обвинуваченні достатніми та допустимими доказами не доведена. Вказала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним та дослідженим у кримінальному провадженні доказам, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 03.01.2023 ОСОБА_9 погрожував йому. 04.01.2023 вийшов з квартири та побачив обпльовані двері. Знаючи, що це зробив ОСОБА_9 , викликав поліцію, однак останній заперечив свою причетність. Він написав заяву. Пізніше потерпілий ОСОБА_9 виїхав на автомобілі з двору, а згодом повернувся. Він, ОСОБА_8 , йшов по подвір`ю, на зустріч йому, біля під`їзду №5, йшов ОСОБА_9 , словесно погрожуючи. Потім ОСОБА_9 вдарив його плечем, у відповідь він, ОСОБА_8 , схопив потерпілого за голову і прижав до себе, щоб останній заспокоївся. Після цього відпустив потерпілого, який поводив себе неадекватно, оскільки вживає наркотики та торгує ними. Вони разом пішли на зустріч поліції, які заходили у двір. В цей час ОСОБА_9 вдарив його. Удари ОСОБА_9 не наносив. Свідок ОСОБА_11 їх не розбороняв, бійки не бачив, а підійшов пізніше, що видно на відеозаписі камер спостереження. На вказаному відео на свідкові інший одяг, ніж той, про який він вказав у судовому засіданні. ОСОБА_9 завдав йому тілесні ушкодженні, про, що є довідка.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина останнього повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що проживає з обвинуваченим ОСОБА_8 в одному під`їзді. Має з ним неприязні стосунки з 01.01.2023, які виникли на ґрунті користування ним його коморою, яка знаходиться у них в підвалі в під`їзді. ОСОБА_8 замурував разом з товаришем вхід у підвал і ніхто з під`їзду не може користуватися ним. 04.01.2023 ОСОБА_8 викликав наряд поліції щодо надуманих неправомірних дій з його сторони. Наряд поліції відібрав у ОСОБА_8 пояснення, знаходячись у дворі біля під`їзду. Він сказав працівникам поліції, що поїде забере дитину і повернеться. Після чого, по приїзду, виходячи з під`їзду до поліцейських, навпроти нього йшов ОСОБА_8 , вони перекинулись парою фраз, виник словесний конфлікт. Перебуваючи біля під`їзду №5, ОСОБА_8 наніс йому правою рукою 2 удари в підборіддя з лівого боку. Надалі, обвинувачений наніс ще декілька ударів, після чого їх «розтягнули». Наряд поліції, що перебував у дворі, викликав інший наряд, який відібрав у нього заяву. Після цього він, ОСОБА_9 поїхав до медичного закладу для встановлення тілесних ушкоджень;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала, що працює в УПП в Кіровоградській області ДПП. 04.01.2023 біля 11-ї год. на службовий планшет надійшов виклик про сварку або бійку за адресою: вул. Арсенія Тарковського, м. Кропивницький. Заявником виявився ОСОБА_8 . Як згодом з`ясувалося зі слів останнього, причиною виклику було те, що ОСОБА_9 обплював його двері. Її екіпаж опитав ОСОБА_9 , який заперечив свою причетність. Коли поліцейські сіли до свого автомобіля, який стояв за двором, почули сварку. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 штовхали один одного, намагалися повалити на землю. Коли їх розборонили, ОСОБА_9 підняли із землі, у нього малось на обличчі почервоніння. Оглянули двір з метою встановлення свідків подій. Бабуся, яка була у дворі, і відмовилась повідомити своє прізвище, вказала, що ОСОБА_8 перший почав бійку, вдаривши ОСОБА_9 . Вона особисто не бачила як були нанесені тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав, що працює в УПП в Кіровоградській області ДПП. Надійшов виклик, де було вказано, що ОСОБА_9 плюнув на двері ОСОБА_8 . Приїхавши, поспілкувалися з ОСОБА_9 , який заперечив свою причетність. Відібрали заяву у ОСОБА_8 , після чого сіли до автомобіля, який стояв за двором. Їх повідомили, що в дворі відбувається бійка. Коли вони вийшли з авто, то ОСОБА_9 йшов до них на зустріч і сказав, що його вдарив ОСОБА_8 , останній йшов за потерпілим. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знову «зчепилися», вони їх розборонили. ОСОБА_9 поводив себе більш агресивно та неадекватно, вважає, що така поведінка могла бути через його побиття. Стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_9 заперечував;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що має з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сусідські відносини. Приживає в будинку навпроти обвинуваченого та потерпілого. На вході у двір, на відстані приблизно 50-100 м. від нього відбулася сварка між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , причину її не чув, під час якої обвинувачений ОСОБА_8 наніс 2 удари кулаком в лице потерпілому ОСОБА_9 . Після чого відбулася перепалка та ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_9 ще 2 рази кулаком в обличчя;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , згідно яких вона доглядає мешканця будинку, у якому проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вони між собою сварилися, хто перший ударив кого не бачила. Билися вдвох, при цьому впали на машину, після чого вона почала кричати до них, що викличе поліцію. Під час впізнання на досудовому розслідуванні тиск не неї ніхто не чинив, складений протокол перед підписанням прочитала особисто.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- висновком судово-медичної експертизи №17 від 05.01.2023, згідно якого: «у ОСОБА_9 малось тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці підборіддя; дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету, форма та індивідуальні властивості якого в ушкодженні не відобразились, могло утворитись в строк вказаний в постанові та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6; судово-медичних даних, яка була кількість травматичних впливів немає, можливо лише говорити про кількість наявних тілесних ушкоджень; враховуючи локалізацію тілесного ушкодження, виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи на площину; локалізація тілесного ушкодження доступна для спричинення його власноруч; судово-медичних даних чи міг потерпілий ОСОБА_9 втрачати свідомість при нанесенні йому тілесних ушкоджень, немає.» (т.1, а.п.13);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2023, згідно якого дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у присутності двох понятих, потерпілому ОСОБА_9 пред`явлено 4 фотознімки осіб чоловічої статті, серед яких на зображенні №3 останній за зовнішніми ознаками обличчя впізнав особу, якою є ОСОБА_8 , що 04.01.2023 приблизно о 11:45 год. за адресою: АДРЕСА_2 , завдала йому тілесні ушкодження (т.1, а.п.19-21);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2023, згідно якого дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, в присутності двох понятих, з метою відтворення, перевірки і уточнення відомостей показань потерпілого ОСОБА_9 , проведено експеримент, під час якого останній добровільно розказав щодо події, яка сталася 04.01.2023 приблизно о 11:45 год. за адресою: м.Кропивницький, вул.Ар.Тарковського, 60, та продемонстрував на статисті механізм нанесення ударів ОСОБА_8 йому в ліву нижню частину його підборіддя (т.1, а.п.22-26);

- протоколом перегляду відеозапису на компакт диску від 12.01.2023, згідно якого дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області переглянуто диск, на якому містився файл «500», на якому відбуваються події за адресою: вул.Арсенія Тарковського, біля будинку 60, м.Кропивницький, що досліджений під час судового засідання (т.1, а.п.29-31);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2023, згідно якого дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, в присутності двох понятих, з метою відтворення, перевірки і уточнення відомостей показань свідка ОСОБА_11 , проведено експеримент, під час якого останній добровільно розказав щодо події, яка сталася 04.01.2023 приблизно о 11:20 год. за адресою: м.Кропивницький, вул.Ар.Тарковського та про обставини нанесення ОСОБА_8 двох ударів правою рукою в область голови ОСОБА_9 (т.1, а.п.37-39);

- висновком судово-медичного експерта №72/17 від 19.01.2023, згідно якого: у гр. ОСОБА_9 малось тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці підборіддя. механізм утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_9 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказав потерпілий ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту від 09.01.2023 (т.1, а.п.48-49);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2023, згідно якого дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у присутності двох понятих, свідку ОСОБА_14 пред`явлено 4 фотознімки осіб чоловічої статті, серед яких на зображенні №4 останній за формою голови, формою носа, підборіддя та бородою впізнала особу, якою є ОСОБА_8 , який 04.01.2023 приблизно о 11:00 год. за адресою: м.Кропивницький, вул.Ар.Тарковського, 60, біля під`їзду №5 завдала декілька ударів правою рукою в ділянку підборіддя (т.1, а.п.52-54);

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника стовно того, що суд надав неправильну оцінку зібраним по справі доказам, в діях ОСОБА_8 відсутній складі інкримінованого йому злочину, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки зібрані по справі докази є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам кримінального правопорушення встановленим у судовому засідання суду першої інстанції, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та які повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, повно, всебічно та неупереджено розглянув кримінальне провадження, та надав у вироку зібраним по справі доказам належну правову оцінку, суперечності у вироку відсутні, порушень закону при розгляді кримінального провадження суд при цьому не допустив.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не врахував, що зазначені докази як окремо так і в сукупності не доводять винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом в інкримінованому йому діянні, а показання свідка ОСОБА_10 є суперечливими, показанням деяких свідків судом надано невірну оцінку та вина ОСОБА_8 у висунутому йому обвинуваченні достатніми та допустимими доказами не доведена, є безпідставними.

Оскільки спростовуються вищевказаними зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку. Так суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який, як і під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2023 на одному із фото впізнав особу, якою є обвинувачений ОСОБА_8 , що наніс йому тілесні ушкодження 04.01.2023, так і під час проведення слідчого експерименту від 09.01.2023, розповів про обставини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, відтворив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 04.01.2023 за адресою: м. Кропивницький, вул. Ар.Тарковського, 60, навпроти під`їзду №5, що також повністю узгоджуються з висновком судово-медичного експерта №17 від 05.01.2023 та висновком судово-медичного експерта від №72/17 від 19.01.2023, які є належно мотивованими, обґрунтованими, складеними кваліфікованими експертами, що мають достатній досвід і стаж експертної роботи, щодо можливості утворення тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень за обставин, та не суперечать механізму утворення, на який вказав потерпілий ОСОБА_9 у вищевказаному протоколі проведення слідчого експерименту від 09.01.2023 за його участі.

Вказане також узгоджується з наданими у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , а останніми двома особами і під час досудового розслідування, а саме в ході проведення слідчого експерименту від 18.01.2023 і пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2023, відповідно, які вказали на ОСОБА_8 , як на того, хто 04.01.2023 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , та наніс ОСОБА_9 2 удари кулаком в область обличчя тілесні ушкодження. При цьому, суд відмічає, що хоча ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не були безпосередніми свідками нанесення ОСОБА_8 2 ударів ОСОБА_9 , однак їх покази в частині, що «у ОСОБА_9 малось на обличчі почервоніння. Бабуся, яка була у дворі, сказала, що ОСОБА_8 перший почав бійку, вдаривши ОСОБА_9 », а також « ОСОБА_9 сказав, що його вдарив ОСОБА_8 », в сукупності з іншими, дослідженими доказами, вказують на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 . Крім того, на переконання колегії суддів, показання свідка ОСОБА_11 не є суперечливими, взаємозгоджуються з іншими зібраними по справі доказами та підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Підстави для сумнівів у послідовності та правдивості вказаних показань даного свідка у колегії суддів відсутні.

Отже, судом першої інстанції встановлено достатність та взаємозв`язок беззаперечних доказів, які вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , який в ході словесного конфлікту наніс ОСОБА_9 два удари кулаком правої руки в підборіддя з лівого боку, що призвело до утворення тілесного ушкодження у вигляді садна в ділянці підборіддя, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Тому, колегія суддів розцінює дану позицію обвинуваченого, як спосіб уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, згідно довідок КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» та КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» на диспансерному обліку не значиться, за допомогою не звертався; неодружений, утриманців не має, не працює, раніше не судимий. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, ближче до максимальної межі, строком 150 год., яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ними самими, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено. Підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)