Справа № 464/851/24
пр.№ 1-кс/464/226/24
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий СВ відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000115 звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме мобільний телефон марки «XIAOMI_REDMI», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 чорного кольору та силіконовий чохол жовтого кольору.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, від слідчого надійшла заява, в якій вона просить розгляд клопотання проводити у її відсутності та просить таке задоволити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить розглядати клопотання у його відсутності, щодо накладення арешту на майно заперечує.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

СВ відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 04.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.02.2024 приблизно о 21:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул.Навроцього, 23 у м.Львові, відкрито із застосуванням насильства, яке не було небезпечне для потерпілого в момент заподіяння, викрав в ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон марки «XIAOMI_REDMI», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 4358 грн.

Допитаний потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 04.02.2024, близько 14:00 год., в той час коли він ішов по дорозі, почув як слідом за ним біжить невідома особа, котра підбігла до нього з лівої сторони та з невідомих причин вдарила в обличчя, а саме в ліву щоку. В результаті чого ОСОБА_5 впав на землю. Після чого, він піднявся, вийняв із внутрішньої кишені мобільний телефон та намагався зателефонувати до своїх співмешканців, як в цей час невідомий чоловік вирвав у нього з рук мобільний телефон та побіг в сторону лікарні «Святого Луки», що по вул. Навроцького, 23 у м. Львові. ОСОБА_5 викрикував до нього «Стій, віддай телефон, ловіть злодія!» та біг слідом за ним. Добігаючи до лікарні, він помітив, що перед шлагбаумом невідомого чоловіка затримали двоє невідомих осіб, чоловічої статті. ОСОБА_5 одразу підбіг до них та крикнув, що саме ця особа вирвала у нього з рук мобільний телефон. Також до них підійшов охоронець з лікарні «Святого Луки». Стоячи поруч з невідомим чоловіком, який попередньо вирвав у нього мобільний телефон, ОСОБА_5 запитав, де його мобільний телефон. На що вказана особа відповіла, що викинула. Однак, в цей час підійшла прохожа жінка та запропонувала зателефонувати на номер мобільного телефону потерпілого. ОСОБА_5 погодився, та продиктував жінці свій номер телефону, та почув, що в кишені куртки невідомого чоловіка звучить мелодія його мобільного телефону. Відтак він розстібнув куртку невідомого чоловіка та забрав свій мобільний телефон. Після чого, із свого мобільного телефону ОСОБА_5 зателефонував до оператора 102 та очікував працівників поліції.

04.02.2024 року потерпілий ОСОБА_5 в порядку ст. 93 КПК України долучив до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки «XIAOMI_REDMI», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 чорного кольору та силіконовий чохол жовтого кольору, який у нього викрали 04.02.2024.

05.02.2024 постановою слідчого вказане вище майно визнано речовими доказами.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст.170 КПК України).

Виходячи з приписів ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених у клопотанні та у суді, вбачається, що арешт вказаного майна, є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ч.4 ст.186 КК України, оскільки наявні ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження. Підстави для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя переконаний, що для ефективного проведення слідства орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Тому з урахуванням наведеного та вимог ч.11 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України клопотання про арешт майна підлягає до задоволення шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, що буде достатнім для ефективного проведення слідства.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: мобільний телефон марки «XIAOMI_REDMI», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 чорного кольору та силіконовий чохол жовтого кольору, який належить ОСОБА_5 .

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1