УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2024 року

м. Київ

справа № 753/2771/23

провадження № 51-361 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

Короткий зміст оскаржених вироку, ухвали та встановлені обставини

За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року

ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК), із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із установленням іспитового строку тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо, речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення. У порядку ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), змінено вирок районного суду щодо ОСОБА_4 , виключено посилання про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, крім житла. У решті вирок суду щодо останнього залишено без змін.

Як установив суд, в середині січня місяця 2023 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, у заздалегідь зазначеному місці, придбав пакунок із невстановленою досудовим розслідуванням кількістю особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP, яку почав зберігати при собі, з метою подальшого збуту, шляхом здійснення «закладок» (схованок).

15 січня 2023 року ОСОБА_4 , зберігаючи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, діючи з метою збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час, здійснив 17 схованок (закладок) вказаної психотропної речовини на відкритій ділянці місцевості Дарницького району м. Києва.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості засудженого та правильності кваліфікації його дій, посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор указує на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з рішенням місцевого суду про застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, формально поставився до доводів його апеляційної скарги, не надавши їм належної оцінки, не навів переконливих мотивів ухваленого рішення, що свідчить про недотримання цим судом вимог ст. статей 370, 419 КПК.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети, принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з положеннями ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків передбачених ч. 1 цієї статті, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку, з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з їх урахуванням визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як убачається з вироку суду, при призначенні ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК, суд, із посиланням на вказаними норми закону, врахував: ступінь тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є особою молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки. Також судом враховано наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують його.

Враховуючи ці обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання нижче найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК. Таке рішення не оскаржується прокурором.

Статтею 75 КК визначено, що якщо суд, крім випадків передбачених в ч. 1 цієї статті, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з вироку, місцевий суд, врахувавши додаткові дані про особу винного, який на час розгляду справи в суді першої інстанції офіційно працевлаштований, стан його здоров`я, через який останній потребує оперативного втручання, сімейні обставини, втрату роботи, вимушений переїзд, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК, поклавши при цьому на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання, із застосуванням ст. 69 КК та зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК.

Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду слідує, що прокурор, не погоджуючись із вироком місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, які за змістом та суттю є аналогічні доводам, викладеним прокурором у касаційній скарзі.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд перевірив усі доводи, викладені прокурором скарзі, і, не встановивши підстав для скасування або зміни вироку місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду, вмотивованість його висновків, прокурор у касаційній скарзі не навів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3