Справа № 496/6193/23
Провадження № 1-кс/496/2250/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Біляївського районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка матеріали клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з майна за матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 01.09.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений ухвалю слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2023 року на мобільний телефон марки «Iphone 14» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які 01.09.2023, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, ПП «Маяки».

Клопотання обґрунтовано тим, що на думку адвоката, арешт мобільного телефону є необґрунтованим, в матеріалах провадження відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення. Було порушено право особи на мирне володіння своїм майном. Матеріалами клопотання про арешт майна не обґрунтовано обтяження саме мобільного телефону. Тому, просить скасувати арешт в частині арешту мобільного телефону.

Слідчий в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання сповіщений, шляхом надіслання повідомлення на адресу Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дізнавачем СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 було подано клопотання про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000285 від 01.09.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. У своєму клопотанні, дізнавач в тому числі просив врахувати, що на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, а мобільний телефон, використовувався в якості засобу вчинення кримінального правопорушення та містить відомості щодо його вчинення, тобто, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тому з метою збереження речових доказів, є необхідним задовольнити клопотання.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2023 року накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 від 05.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку ВЛК № 146/2/63 від 05.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 та на мобільний телефон марки «Iphone 14» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які 01.09.2023, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, ПП «Маяки», який належить ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на його вчинення, правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з тексту ухвали слідчого судді від 13.09.2023 року, дізнавач звернувшись до суду з клопотанням про арешт майна, посилався на те що, 01.09.2023 до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефонне повідомлення зі спец-лінії 102 від працівника ДПС України про те, що 01.09.2023 громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час паспортного контролю на ПП «Маяки-Паланка-Удобне» з метою перетину державного кордону пред`явив прикордоннику тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 та довідку ВЛК № 146/2/63 від 05.07.2023 на власне ім`я, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками підробки (ЖЕО-13743). Даний факт був зареєстрований в ЄО Одеського РУП №2 Одеської області № 13743 від 01.09.2023 та відомості внесені до ЄРДР за № 0000285 від 01.09.2023 р., за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України. В період з 10. 54 хв. по 11.07 хв. 01.09.2023р. старшим дізнавачем СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події за адресою: Одеська область, Одеській район, с. Маяки, на КПП «Маяки» в ході якого виявлені та вилучені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 від 05.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку ВЛК № 146/2/63 від 05.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які запаковано до сейф-пакету НПУ ЕХР0234054 та мобільний телефон марки «Iphone 14» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який запаковано до сейф-пакету НПУ PSP1200162. В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем СД Одеського РУП №2 ОСОБА_5 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду місця події документів. З показань ОСОБА_7 , співробітника ДПСУ, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження паспортного контролю пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мали явні ознаки підроблення. Надалі, з метою перевірки вказаних фактів, зв`язалися з ІНФОРМАЦІЯ_2 , представники якого підтвердили той факт, що зазначені документи ОСОБА_3 не видавались. Дізнавач зазначив, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, а мобільний телефон, використовувався в якості засобу вчинення кримінального правопорушення та містить відомості щодо його вчинення, тобто, відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

На переконання слідчого судді, телефон на який просить скасувати арешт адвокат, цілком відповідає критеріям ст. 98 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже з метою подальшого збереження його як речового доказу, необхідне існування такого обтяження до проведення слідчих дій на досудовому розслідуванні.

Зважаючи на викладене, суд, враховуючи ту обставину, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, відомостей про закриття кримінального провадження не надано, повідомлень зі сторони дізнавача про проведенні експертні дослідження (тощо) суду не надано, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на даному етапі застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є обґрунтованим.

Крім того, обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Разом з цим, у подальшому власник майна, або його представник, має право звернутися із клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Суд не вбачає підстав враховувати, той факт, що ОСОБА_3 не повідомлено підозру, і відповідно він не має процесуального статусу, оскільки арешт майна існує тимчасово саме для встановлення обставин на досудовому слідстві, в тому числі з метою складання обґрунтованої підозри. Крім того, така оцінка доказів має здійснюватися виключно під час ухвалення у кримінальному провадженні остаточного рішення, а не під час зібрання цих доказів під час досудового розслідування.

Потреби, що викладені дізнавачем, цілком виправданні, зважаючи на те, що адвокатом не спростовано факту не використовування мобільного телефону, в якості засобу вчинення кримінального правопорушення та того, що він не містить відомості щодо вчинення кримінального проступку.

Зважаючи на викладене клопотання адвоката задоволенню не підлягає, а підстави для скасування арешту майна, станом на теперішній час, відсутні.

Керуючись ст. 170, 174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з майна за матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 01.09.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1