ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3075/22 Номер провадження 11-кп/814/2330/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії захисника засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17 липня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, засудженого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

суд відмовив у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього амністії та звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_9 хоча і вчинив злочин до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» та мав право на застосування до нього амністії, проте на момент звернення до суду з відповідним клопотанням його матір, якій було понад 70 років, померла.

За змістом апеляційної скарги засуджений ОСОБА_9 вважає, що має право на застосування амністії як особа, яка вчинила необережний злочин, який не є особливо тяжким та має одного чи двох батьків, які досягли 70-річного віку.

Інші учасники провадження ухвалу суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування представника виправної колонії, який покладався на розсуд суду, думку прокурора, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч.2 ст.86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII.

Згідно з п. «є» ч.1 ст.1 цього Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 06 січня 2017 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», вчинив необережний злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, який не є особливо тяжким та мав матір ОСОБА_10 (1939 року народження), яка досягла 70-річного віку.

Проте, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09 січня 2020 року матір засудженого померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з приписами ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

На час набрання чинності цим Законом ОСОБА_9 не відбував покарання, а в місця позбавлення волі був направлений лише 07 жовтня 2019 року.

З клопотанням до суду про застосування амністії ОСОБА_9 звернувся лише 26 липня 2022 року, проте на цей час він уже непідлягав звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому висновок суду про відмову в задоволенні клопотання засудженого про застосування цього Закону є правильним.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17 липня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4