Код суду 233 Справа № 233/7318/23
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, одружений, має двох неповнолітніх дітей, працездатний, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
29 вересня 2023 року, приблизно о 21-00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 проходили по вул. Європейській м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, де на ділянці місцевості біля будинку №38, ОСОБА_5 виявив два уніфіковані запали ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (1од.), УЗРГМ-2 (1 од.). В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання вибухової речовини.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є вибуховою речовиною, придбання, зберігання і носіння якої без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 вiд 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного та виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогiчними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 року, ОСОБА_5 підняв два уніфіковані запали ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (1од.), УЗРГМ-2 (1 од.), щоб перенести за місцем свого мешкання, тим самим здійснив незаконне придбання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.
В цей же день, приблизно о 21-10 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , діючи незаконно, умисно, переніс придбані за вищевказаних обставин два уніфіковані запали ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (1од.), УЗРГМ-2 (1 од.) до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим здійснив незаконне носіння вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, після чого поклав зазначені предмети на дерев`яний стіл у спальній кімнаті вказаної квартири за вищевказаною адресою, та став незаконно, умисно зберігати вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.
30 вересня 2023 року приблизно о 04.00 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні спальної кімнати за адресою: АДРЕСА_3 , взяв зі столу раніше придбані ним два уніфіковані запали ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (1од.), УЗРГМ- 2 (1 од.), які останній незаконно переніс та зберігав за місцем свого проживання, без передбаченого законом дозволу та в присутності третьої особи - ОСОБА_6 , почав розбирати уніфікований запал ручної гранати модернізованого типу УЗГРМ (1 од.). Внаслідок незаконного поводження ОСОБА_5 з вибуховою речовиною, відбувся вибух уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого типу УЗГРМ (1 од.), внаслідок чого вибухнув уніфікований запал ручної гранати модернізованого типу УЗГРМ-2 (1 од.).
30 вересня 2023 року, в період часу з 12.50 год. по 14.20 год., в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 на підлозі, в приміщенні спальної кімнати зазначеної квартири виявлено та вилучено металеві частини запалів УЗРГМ (1 од.) та УЗРГМ2 (1 од.), без детонаторів.
Згідно з висновком експерта 30.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 стався вибух двох уніфікованих запалів ручної гранати модернізованих типу УЗРГМ (1 од.) та УЗРГМ2 (1 од.). Уніфікований запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ, УЗРГМ-2, до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних.
Тим самим, придбання, носіння та зберігання ОСОБА_5 вибухових речовин здійснено без передбаченого законом дозволу та в порушення вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06. 1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України» від 21.08.1998 № 622, відповідно до положень яких вказані вище вибухові речовини відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Таким чином, ОСОБА_5 скоїв придбання, носіння та зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Під час досудового розслідування між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним на той час ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 28 листопада 2023 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті у судовому провадженні; надати правдиві показання у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого фізичним особам шкода не завдана.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, працездатний, але офіційно не працевлаштований; має стійкі соціальні зв`язки одружений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки відсутні відомості щодо нього, які б давали підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову експертизу. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 4780,00 грн на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили необхідно скасувати, оскільки обвинувачений своєю належною процесуальною поведінкою підтвердив, що необхідність у застосуванні відносно нього запобіжного заходу відпала.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 28 листопада 2023 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили скасувати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) грн 00 коп. процесуальних витрат.
Речові докази: металеві об`єкти, які є ударними механізмами запалів УЗРГМ (1 од.) та УЗРГМ-2 (1 од.), поміщені до сейфпакету №2476108 та передані на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №664 від 19.10.2023 року, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1