Провадження №1-кп/761/3382/2023
В И Р О К

іменем України

09 листопада 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002941, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2023, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ганнівка Корецького району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні маючого трьох дітей, стрільця кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону у військовій частині НОМЕР_1 , учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.06.2014 Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- 08.08.2014 Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 296 КК України, до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- 30.11.2017 Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 296 КК України, до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- 03.01.2018 Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

- 05.03.2018 Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360 КК України, до покарання у вигляді 3 (трьох) років 10 (десять) місяців позбавлення волі;

за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

10.08.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 надійшов (вх. № 70225) обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0002941, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 761/28596/23 між суддями від 10.08.2023 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 11.08.2023 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 09.11.2023 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

II. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

З 27.06.2023 на посаді стрільця кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів.

Згідно ст. 17 п. 1 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 17 п. 2 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: окрім іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Відповідно до ст. ст. 30, 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України на підставі та у порядку визначеним законом, поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом, серед іншого, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як, перевірка документів особи, опитування особи, поверхнева перевірка і огляд, зупинення транспортного засобу, обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактично володіння річчю.

Окрім того, ОСОБА_7 , повинен керуватися вимогами ст. ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_3 вчинив злочин проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2023, приблизно о 00 год 40 хв, під час патрулювання Шевченківського району м. Києва до інспекторів УПП у м. Києві ДПП, які перебували у складі екіпажу «Рубін 0952» ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 підійшов ОСОБА_3 , який почав провокувати конфлікт та не реагуючи на законні вимоги працівників поліції дотримуватись порядку у громадському місці вживав нецензурну лайку.

Після цього, 20.07.2023, приблизно о 00 год 45 хв перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 126/23 інспектори УПП у м. Києві ДПП, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , виконуючи свої службові повноваження та перебуваючи в поліцейському однострої з видимими знаками розпізнання (нагрудний жетон, шеврони, погони), неодноразово вимагали припинити протиправні дії, які вчиняв ОСОБА_3 , а саме не вживати нецензурну лайку. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на погрозу насильством працівникові правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції при виконанні службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 20.07.2023 приблизно о 00 год 46 хв перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 126/23, діючи умисно, дістав ніж, який направив у бік інспектора УПП у м. Києві ДПП з екіпажу «Рубін 0952» ОСОБА_5 , намагаючись завдати останньому удару у ділянку тулуба, що виразилось у погрозі насильством працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був затриманий.

III. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суворо обвинуваченого ОСОБА_3 не карати.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 345 КК України, визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дані кримінально карані діяння.

ОСОБА_3 , зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд врахувати, що ОСОБА_3 виявив щире каяття, повністю визнав свою вину, а тому вважав за можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

ІV. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 КК погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків - карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

V. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідка, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є нетяжким (ч. 1 ст. 345 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, раніше судимого, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, є військовослужбовцем, учасника бойових дій;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання:

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України, суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

На підставі викладеного, при наявності обставин, передбачених ст. ст. 66, 67 КК України, при відсутності тяжких наслідків злочину, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

При цьому суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без відбування покарання, а тому, у порядку ст. 75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби; повідомляти уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби про зміну місця проживання, роботи або навчання. Покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом. Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України контроль за виконанням ОСОБА_3 обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу.

У підсумку це покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Враховуючи те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_3 не був порушений, підстав для звернення внесеної за нього застави в дохід держави судом не встановлено, враховуючи положення ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає, що внесена сума застави у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень, що внесена за обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- періодично з`являтися для реєстрації до органу, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби;

- повідомляти уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України контроль за виконанням ОСОБА_3 , обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу ОСОБА_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Заставу в розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень, що внесена за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок отримувача: НОМЕР_2 , банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача 26268059, отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, призначення платежу: застава за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 21.07.2023 по справі 761/25849/23 - повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- диск DVD-R формату з відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників УПП у місті Києві № 472125 та 470184 за період часу з 00 год. 40 хв. 20.07.2023 по 01 год. 00 хв. 20.07.2023, під час якого здійснювалося затримання ОСОБА_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- ніж складний, який поміщено до пакету RIC 2051573 (квитанція № 542/SHEV_ZAGAL/2023/133010/1) - конфіскувати;

- особисті речі ОСОБА_3 , які поміщено до пакету RIC 2051603 (квитанція № 542/SHEV_ZAGAL/2023/133010/1) - повернути власнику майна;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» без задньої кришки, який поміщено до пакету RIC 2051602 (квитанція № 542/SHEV_ZAGAL/2023/133010/1) - повернути власнику майна.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1