Провадження № 1-кп/947/582/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000628 від 03.10.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Іванівське, Костромської області, країна Росія, громадянина України, українця, з середньо - технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_1 , раніше судимого:

- вироком Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2022 за ст. 126-1 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік.

- вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2023 року за ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік;

- вироком Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року за ст. 390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на 1 рік 1 місяць;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, період часу з 31.08.2023 по 02.10.2023 року, систематично вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне та фізичне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, образах, штовханні, що призвело до психологічних страждань та суттєвого погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 .

Так, 31.08.2023, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував своїй колишній дружині - ОСОБА_4 фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 18.09.2023 у справі №947/28191/23.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 01.09.2023, приблизно о 18 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував своїй колишній дружині - ОСОБА_4 фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 18.09.2023 у справі №947/28194/23.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 02.09.2023, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував своїй колишній дружині - ОСОБА_4 фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 18.09.2023 у справі №947/28186/23.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 02.10.2023, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 акт психологічного та фізичного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, штовханні.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме: 31.08.2023 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, 01.09.2023 о 18 годині 00 хвилин, 02.09.2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, 02.10.2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 психологічне насильство у вигляді словесних образ, погроз, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, образах, приниженні останньої. ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - психологічного домашнього насильства відносно ОСОБА_4 , та окрім цього ОСОБА_5 вчинив психологічне та фізичне насильство по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_4 у вигляді штовхання потерпілої, нецензурної лайки та образ в її бік,що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного та фізичного характеру ОСОБА_5 по відношенні до своєї колишньої дружини ОСОБА_4 ..

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченогост.126-1 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи. Так, він дійсно знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , систематично висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї колшньої дружини, та погрожував їй фізичною розправою, у зв`язку з чим його неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. У вчиненому щиро кається, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом визнано, вчинення злочину повторно.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність обставин які обтяжують покарання, приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, відсутність у потерпілої вимог матеріального та морального характеру, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає доцільним і можливимпризначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі, бо вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді обмеження волі, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджено 05.12.2023 року Київським районним судом міста Одеси за ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць, покарання ОСОБА_5 не відбув.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період часу з 31.08.2023 року по 02.10.2023 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, відповідно висновку Верховного Суду, викладений у Постанові від 25 лютого 2021 року у справі N? 583/3295/19 (Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства», яким встановлено, що датою злочину передбаченого ст.126 КК України, вважається вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє.

Таким чином, враховуючи, що останній факт вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства відносно колишньої дружини, зафіксовано 02.10.2023, тобто після закінчення випробувального терміну за вироком від 29.09.2022 року, тому суд не застосовує вимоги статті 71 КК України при призначення ОСОБА_5 покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2023 року більш суворим покаранням призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0000628 від 03.10.2023 року, не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття під варту в порядку виконання вироку.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1