ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого - ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.04.2020 року за № 0001487 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп*янська Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Куп*янська Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, дітей не маючого, раніше судимого 24.01.2020 року Куп*янським иіськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу 850 грн., зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_3

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року, близько 00:40 годин, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись на балконі орендованої ними квартири АДРЕСА_4 побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_15 , який проїжджав під їхнім балконом на велосипеді. Діючи в групі між собою, з хуліганських спонукань, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, принизити та зневажити незнайомого їм ОСОБА_15 , вилили на нього рідину, за запахом схожу на пиво, на що останній запитав навіщо вони це зробили. Використовуючи правомірне запитання ОСОБА_15 , як привід для розв`язання конфлікту, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитись за рахунок приниження іншої особи, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи в групі між собою, вийшли на двір будинку АДРЕСА_5 і усвідомлюючи, що вони знаходяться у громадському місці, незважаючи на перехожих, а також те, що вони порушують громадський спокій у нічний час, безпричинно, з проявом особливої зухвалості, нанесли ОСОБА_15 ряд ударів кулаками рук та ногами, внаслідок яких він впав на землю, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою у бік потерпілого, після чого зайшли знову у вищевказану орендовану ними квартиру.

Потерпілий ОСОБА_15 , піднявшись на ноги, виявив відсутність у нього мобільного телефону торгівельної марки «Xiaomi Мі 28» і припустивши, що ним могли незаконно заволодіти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, які безпричинно спричинили йому тілесні ушкодження, побачивши їх на балконі вищевказаної квартири, попрохав їх повернути належний йому мобільний телефон.

Почувши прохання потерпілого, до якого у той час підійшов ОСОБА_16 , раніше їм незнайомий, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 14.04.2020 біля 00:45 годин, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на хуліганські дії, почали ображати ОСОБА_15 та ОСОБА_17 нецензурною лайкою, принижуючи їх честь та гідність, після чого знову вийшли на вулицю з будинку і знаходячись у дворі біля будинку АДРЕСА_5 , продовжили грубо порушувати громадській спокій та порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, намагаючись самоствердитись за рахунок приниження інших осіб.

Реалізуючи спільний злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, діючи узгоджено між собою, спільно проявляючи особливу зухвалість, ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_15 та наніс йому три удари кулаками рук в обличчя, у той час як ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, безпричинно образили ОСОБА_17 нецензурною лайкою та пригрозили спричиненням йому тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_17 , побоюючись за своє здоров`я, почав тікати від агресивно налаштованих до нього осіб у бік будинку АДРЕСА_6 , а ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, погнались за ним, але не наздогнавши ОСОБА_17 , повернулись до будинку АДРЕСА_5 , де знаходився ОСОБА_11 , який у час ображав нецензурною лайкою потерпілого ОСОБА_15 .

Потерпілий ОСОБА_15 у цей час запідозрив наявність у нього переламу передпліччя правої руки, про що повідомив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, попрохавши їх залишити його у спокої. У відповідь на це, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшов до ОСОБА_15 та схопив його за праву руку, спричинивши тому фізичний біль та страждання, відчувши які, потерпілий почав тікати від нього те співучасників, залишивши велосипед, на якому їхав до цього. Але ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свої хуліганські дії, наздогнали ОСОБА_15 та знаходячись у громадському місці - на тротуарі між кіоском «Аттіка» та терміналом для поповнення рахунків, навпроти будинку 86 по вул. Пушкінській в м. Харкові, проявляючи особливу зухвалість, нанесли йому ряд ударів кулаками рук та ногами в область тулубу та обличчя, продовжуючи ображати його нецензурною лайкою, після чого залишили його біля проїзджої частині за вказаною адресою і направились до орендованої ними квартири АДРЕСА_4 .

В результаті хуліганських дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинених ними у нічний час, в групі між собою, був грубо порушений громадський спокій та порядок, відпочинок мешканців прилеглих до місця вчинення кримінального правопорушення будинків, а потерпілому ОСОБА_15 були спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1476/2020 від 05.05.2020 наступні тілесні ушкодження: синці в правій навколоочній ділянці та на правому передпліччі, садна в правій лобній ділянці, в проекції правої виличної кістки. За ступенем тяжкості: синці та садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.

Своїми умисними діями, ОСОБА_12 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України не визнали.

ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснював, що 14.04.2020 року, він дійсно був в орендованій разом з ОСОБА_18 та іншою особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження в квартирі АДРЕСА_4 , однак вночі він спав і ні в яких подіях участі не приймав, чому потерпілий на нього показує сказати не може, він його побачив перший раз в суді. З позовними вимогами потерпілого не згоден в повному обсязі.

ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що 14.04.2020 року, близько 00:40 годин, він був на балконі орендованої ними квартири АДРЕСА_4 разом з особою, матеріали якого виділені в окреме провадження і вони пили чай, можливо якісь каплі чаю вилились на потерпілого ОСОБА_15 , який проїжджав під їхнім балконом на велосипеді. Потім сталася словесна суперечка з потерпілим, який говорив їм спуститись на вулицю і вони вийшли на вулицю з ним поговорити. На вулиці у дворі будинку вони розмовляли з потерпілим, який штовхав особу, матеріали якої виділені, однак той нічого потерпілому не робив. Потім вони повернулися до квартири. Однак потерпілий знов кричав і вони до нього знов вийшли на вулицю. Потім потерпілий пішов і вони також повернулися додому. Пояснював, що ОСОБА_19 з ними не було, той спав, де був телефон потерпілого їм не відомо, звідки у потерпілого тілесні ушкодження йому також невідомо, можливо вони в нього були і раніше, вони його не били. Позовні вимоги потерпілого не визнає в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченими, суд, дослідивши показання останніх, вислухавши показання потерпілого та свідків, дослідивши інші докази у справі, вважає, що провина обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні, який пояснював, що 14.04.2020 року, близько 00:40 годин, він вийшов з дому в будинку буд. АДРЕСА_5 та їхав на велосипеді під балконом, на якому сиділи обвинувачені і вони вилили на нього пиво. Коли він запитав в них, навіщо вони це зробили, то ці хлопці, а це були обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та інший, стосовно, якого виділені матеріали, і які були нетверезі, вибігли у двір, напали на нього без причини та стали бити його втрьох руками та ногами, ображаючи нецензурною лайкою. Побивши його, вони повернули в квартиру на балкон. Він, виявивши, що в нього після побиття пропав телефон, звернувся до хлопців знов і попросив повернути йому телефон. Ті знов стали його ображати, погрожувати та знов вибігли на вулицю. В цей час до нього підійшов його знайомий ОСОБА_21 , який бачив також як його били на вулиці 3 хлопців і хотів спитати у хлопців що сталося. Однак, обвинувачені без пояснень та знов з нецензурною лайкою накинулись на них, і ОСОБА_19 став його бити кулаками в обличчя, а двоє інших хлопців ( ОСОБА_20 та інший), погрожуючи тому розправою побігли за ОСОБА_21 , який став тікати від них, і вони його не наздогнавши, повернулися. Потім, він почув, що в нього перелом руки і сказав про це ОСОБА_19 , на що хлопці знущалися та говорили, що в нього нічого немає. Також, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшов до нього та схопив його за руку, спричинивши біль та страждання, і він тоді зрозумів, що нічого доброго вже не буде і став від них тікати, залишивши велосипед. Вони всі втрьох побігли за ним, лаючись та погрожуючи йому. Біля табачного кіоску на вул. Пушкінський вони його наздогнали, знов нанесли йому ряд ударів кулаками рук та ногами в область тулубу та обличчя, продовжуючи ображати його нецензурною лайкою. Він далі побіг від хлопців, а вони за ним бігли, до кіоску з шаурмою, де був продавець, який також всі ці образи та бійку бачив. Вони його били і на проізджій частині дороги, по якій проіржали автомобіля, які пригальмовували, однак ніхто не зупинився, щоб йому допомогти. В подальшому, він від хлопців вирвався і побіг у бік метро, за ним погнався ОСОБА_19 , однак не наздогнав, і потім він попросив продавця в кіоску викликати поліцію та швидку допомогу. Від побиття обвинуваченими в нього були тілесні ушкодження, з приводу цього він звернувся до лікарні, лікувався.

Пред*явив цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 36500 грн., яка складається з витрачених коштів на лікування 2500 грн., вартість зниклого телефону 5000 грн., гаманця з грошима 2500 грн., неможливістю працювати у зв*язку з переломом правої променевої кістки 20000 грн. Він зараз придбав телефон за 5000 грн. та купив гаманець за 1500 грн. Просить також відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 50000 грн., яку оцінує в такому розмірі, оскільки йому було завдано тілесних ушкоджень діями обвинувачених, в нього душевні страждання від цього, страх повторення такого насильства, він звертався з приводу цього до невролога, лікувався.

-показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснював, що є товаришем потерпілого і в цей день вони були в нього на АДРЕСА_5 . Ввечері 14.04.2020 року він вже збирався уходити і пішов купити сигарети на вулиці, а ОСОБА_22 повинен був вийти за ним та на велосипеді ще поїздити вночі. Він вийшов, придбав сигарети та повертався у двір, щоб зустрітись з ОСОБА_22 , побачив, що троє хлопців б`ють одного і він не одразу зрозумів, що це його товариш. Тільки не побачивши того вдома та у під*зді, він повернувся у двір та побачив побитого потерпілого, який до цього був цілим та неушкодженим. Приходько просив хлопців, що були на балконі повернути йому телефон, який як він сказав, вони забрали в нього, коли били. Ці хлопці, це троє обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та інша особа, матеріали якої виділені, які ображаючи та погрожуючи, виражаючись нецензурною лайкою, знов вибігли у двір та накинулись вже на них двох без причини та пояснень. Фельк став бити ОСОБА_22 руками в обличчя декілька разів, а до нього побігли двоє ОСОБА_20 та інший, погрожуючи йому розправою, лаючись на весь двір. Він, вже будучи в таких ситуаціях, побіг одразу від хлопців, вони погналися за ним, однак не наздогнали. Потерпілого він побачив вже потім в лікарні, той говорив, що хлопці (обвинувачені) зламали йому руку, забрали телефон, гаманець.

-показаннями свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона проживає на АДРЕСА_4 і в квітні 2020 року вона від сусідки чула, що вночі 14.04.2020 року у дворі будинку були крики, нецензурна лайка, бійка і якийсь хлопці побили сусіда ОСОБА_22 .

Провина обвинувачених у вчиненому підтверджується також письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, достовірність яких не викликає у суду сумнівів, а саме:

-заявою ОСОБА_15 від 14.04.2020 року до Київського ВП ГУНП в Харківській області про те, що 14.04.2020 року приблизно о 02-00 год. ночі невідомі по вул. Лермонтовська, 3 в м. Харкові нанесли йому тілесні ушкодження.

-даними у протоколах огляду місця події від 14.04.2020 року за участю потерпілого та понятих, в ході яких були оглянуті ділянки місцевості на вул. Лермонтовській, Пушкінській, біля кіосків, магазинів, встановлено про наявність відео спостереження, підозрілих предметів не виявлено.

-даними у протоколі огляду відеозапису подій 14.04.2020 року на вул. Пушкінській та Лермонтовській в м. Харкові, де зафіксовано, що троє чоловіків наносять тілесні ушкодження одному, як двоє чоловіків біжать по вулиці Пушкінській, за ними біжать інші двоє чоловіків, як твоє чоловіків повертають у бік Палацу Студентів, як по вулиці проїжджає чоловік на велосипеді, за ним біжить інший чоловік, як двоє чоловіків звертають у двір будинку АДРЕСА_5 . Даний диск з відеозаписом було оглянуто в судовому засіданні за участі всіх учасників. Згідно постанови слідчого від 15.04.2020 року диск з в відеозаписом подій визнано речовим доказом.

-даними у протоколах пред*явлення особи для впізнання від 12.05.2020 року, від 04.06.2020 року, за якими потерпілий ОСОБА_15 за фотознімками впізнав ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та особу, матеріали відносно якої виділені, які 14.04.2020 року близько 00-40 год. біля буд. № 3 по вул. Лермонтовській в м. Харкові в групі спричинили йому тілесні ушкодження.

-даними у висновку експерта №09-1476/2020 від 05.05.2020 року, за яким у ОСОБА_15 встановлені тілесні ушкодження: синці в правій навколоочній ділянці та на правому передпліччі, садна в правій лобній ділянці, в проекції правої виличної кістки. За ступенем тяжкості: синці та садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ці ушкодження утворились:синці - від травматичної дії тупого твердого предмет (тів), за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання. Вищевказані ушкодження, враховуючі їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 6-8 діб до моменту огляду 21.04.2020 року.

Також, у висновку вказано, що згідно незавіреної копії довідки без зазначення номеру із ХМКЛШНМД ОСОБА_15 був встановлений діагноз:»закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням». Розцінити даний діагноз в судово-медичному відношенні можливо буде після надання в розпорядження судово-медичного експерта оригіналів медичної документації з відображенням клінічної картини та динамічного нагляду лікарями спеціалістами (хірургом або травматологом), а також результатів додаткових інструментальних методів дослідження, згідно п.п.4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

-довідкою КНП «ГКБСНМП» про надходження 14.04.2020 року о 01-53 год. ОСОБА_15 до лікарні з вулиці за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 86 у зв*язку з нанесенням ушкоджень іншими особами, діагноз первинний: ЗЧМТ?, ссадна, гематоми лобної області, з/пер. н/з пр. предпл.

-копією довідки від 16.04.2020 року з ХМКЛШНМД, виданої ОСОБА_15 , що він був оглянутий 14.04.2020 року в кабінеті політравми, встановлені діагнози.

-копією довідки з КНП Лікарня № 31 від 25.05.2020 року, виданої ОСОБА_15 , де вказано діагноз:закритий перелом правої променевої кістки.

-копією виписки з медичної картки амбулаторного хворого з КНП «Міська лікарня № 27» від 05.06.2020 року про лікування ОСОБА_15 , вказані діагнози.

-даними в протоколах проведення слідчого експерименту від 04.06.2020 року, 17.06.2020 року, 18.06.2020 року за участі потерпілого, спеціаліста, понятих, з фототаблицею, під час якого потерпілий ОСОБА_15 розказав та показав обставини подій 14.04.2020 року, механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими.

-даними у висновку експерта №09-1941/2020 від 11.06.2020 року, згідно якого у ОСОБА_15 встановлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма правого передпліччя у вигляді перелому правої променевої кістки зі зміщенням та перелому щилоподібного виростку ліктьової кістки з синцем на правому передпліччі, синці в правій навколо очній ділянці, в проекції правої виличної кістки. Ці ушкодження утворились: травма правого передпліччя від ударної травматичної дії тупого твердого предмета (ів), синці - від травматичної дії тупого твердого предмета (ів) за механізмом удар або удар-стиснення, садна за механізмом тертя ковзання. Вищевказані ушкодження (синці та садна), враховуючі їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 6-8 діб до моменту огляду 21.04.2020 року. За ступеням тяжкості: закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням та перелому щилоподібного виростку ліктьової кістки з синцем на правому передпліччі не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров*я понад 3 тижнів, для консолідації таких переломів необхідний строк понад 21 дня, і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості; синці та садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_15 , дані ним при проведенні слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним с удово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

-даними у висновку експерта №09-2054 /2020 від 22.06.2020 року, згідно якого закрита травма передпліччя могла бути отримана, як при падінні на праву руку, так і при нанесенні ударів по правій руці, за умови, що місцем прикладання сили є долонна поверхня правої кисті, де сила удару розповсюджується вздовж вісі кісток передпліччя.

-даними у протоколах пред*явлення особи для впізнання від 23.04.2020 року свідку ОСОБА_24 за участі понятих, який впізнав ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та особу, матеріали відносно якої виділено, як осіб, які 14.04.2020 року близько 01-00 год. знаходились біля кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , спричинили чоловікову тілесні ушкодження та цей чоловік потім попросив в нього телефон, щоб викликати поліцію та швидку медичну допомогу.

-даними у протоколах пред*явлення особи для впізнання від 28.04.2020 року свідку ОСОБА_17 за участі понятих, який впізнав ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та особу, матеріали відносно якої виділено, як осіб, з якими в нього був конфлікт.

- даними у протоколі обшуку від 07.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді від 28.04.2020 року за місцем мешкання обвинувачених за адресою: АДРЕСА_7 та виявлення та вилучення грошових коштів у вигляді доларів, євро. Згідно постанови слідчого від 07.05.2020 року дані грошові кошти визнано речовими доказами.

Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні. Клопотань щодо визнання неналежними або недопустимими доказами від обвинувачених або їх захисників до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було. І клопотань від захисту на спростування зазначеного під час судового розгляду заявлено не було.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сторонами, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Враховуюче вищезазначене, суд розглядає дану кримінальну справу в межах пред*явленого обвинувачення згідно обвинувального акту, затвердженого 30.06.2020 року і зміни обвинувального акту відповідно до вимог КПК України в судовому засіданні прокурором не подано.

Так, обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншій особі, інкриміновано те, що вони 14.04.2020 року, близько 00:40 годин, на вул. Лермонтовській в м. Харкові, допустили своїми неправомірними діями грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 , у якого внаслідок неправомірних дій обвинувачених наявні тілесні ушкодження у вигляді легких тілесних ушкоджень.

Суспільна небезпечність хуліганства полягає в тому, що це один з небезпечних і поширених злочинів проти громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті. Злочинним визнається тільки таке грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визнає тільки такі, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх вік, стан здоров`я, суттєвість порушення їх інтересів.

Всіма дослідженими доказами під час розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наявні ознаки кримінального правопорушення, що судом кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.(хуліганство).

Належних та допустимих доказів на спростовування зазначеного та даної кваліфікації дій обвинувачених суду під час розгляду справи надано не було.

Так, всі досліджені судом обставини та показання потерпілого і свідків, відеозаписи подій, що інкриміновано свідчать про безпідставність доводів обвинувачених в судовому засіданні щодо відсутності їх провини у вчиненому та розцінюється судом як позиція захисту від обвинувачення та бажанням обвинувачених уникнути покарання за скоєне, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їм.

Судом надана належна оцінка всім дослідженим доказам по справі, враховуючі і те, що обвинувачені та потерпілий раніше не були знайомі, побачили друг друга вперше 14.04.2020 року, що причиною конфлікту сталося вилиття на потерпілого речовини схожої на пиво обвинуваченими, ті обставини, що обвинувачені, порушуючи порядок, загальноприйняті норми поведінки, знаходячись в громадському місці у дворі житлового будинку вночі, на вулиці, де проїжджали автомобілі, які пригальмовували на бійку, що відбувалася, на проїжджій частині, що бійку та погрози, нецензурну лайку чули і свідок, допитаний в залі суду і продавець з кіоску, і мешканці будинку, де це відбувалося, і обвинувачені, використовуючи малозначний привід для конфлікту, виявляли явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю у вигляді погроз, образливою лайкою на адресу потерпілого і інших осіб, нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень.

А тому, на підставі повного дослідження всіх доказів по справі суд приходить до висновку, що провина обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненому згідно обвинувального акту, з кваліфікацією їх дій за ч.2 ст. 296 КК України в межах пред*явленого обвинувачення повністю доведена під час судового розгляду і суд приходить до висновку про невідповідність пояснень обвинувачених та заперечення їх дій дослідженим в судовому засіданні доказам, що свідчать про їх провину у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та відсутність даних про обставини, які б могли спростувати наявність причинного зв*язку між діями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та наслідками, що сталися у вигляді грубого порушення громадського порядку, яке супроводжувалось особливою зухвалістю групою осіб, отриманням потерпілим тілесних ушкоджень.

Також, показання ОСОБА_11 про те, що він взагалі не приймав участі у подіях 14.04.2020 року спростовується дослідженими доказами, в тому числі і показання потерпілого ОСОБА_22 і свідка ОСОБА_21 , які під присягою в судовому засіданні показували саме на всіх обвинувачених, які вчиняли неправомірні дії відносно потерпілого, в тому числі і Фелька, спростовується і відеозаписом, на якому зафіксовано, як три особи наносять тілесні ушкодження одній особі, що також підтверджує показання потерпілого і свідка та обґрунтовує обставини, викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченим, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дії кожного з обвинувачених під час вчинення злочину та після, всі надані до суду дані по особам обвинувачених, їх вік, спосіб життя та склад родин, відсутність обставин, що пом*якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинувачених до вчиненого, ті обставини, що обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробили, дані про виконання вироку відносно ОСОБА_12 суду не надано.

Вивченням особи ОСОБА_11 за даними, які надані до суду встановлено, що той є громадянином України, притягувався до відповідності в 2015 році за ч.1 ст. 296 КК України, Куп*янським міськрайонним судом Харківської області провадження по справі закрито у зв*язку з застосуванням до ОСОБА_11 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька на 1 рік, з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не маючий, зареєстрований в Харківській області, станом на теперішній час зареєстрований ВПО в Київській області, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризувався позитивно.

Згідно наданих до суду відомостей ОСОБА_11 має тяжке захворювання, з приводу якого лікується за представленими медичними документами, з 09.11.2021 року ОСОБА_11 встановлена інвалідність 2 групи загального захворювання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Вивченням особи ОСОБА_12 за даними, які надані до суду встановлено, що той є громадянином України, засуджений вироком Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2020 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн., даних про сплату штрафу суду під час всього розгляду справи не надано, з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не маючий, зареєстрований в Харківській області, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Посилання обвинуваченого в дебатах на те, що він одружений та має на утриманні дитину нічим не підтверджено.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_12 судом не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведене, при обранні міри покарання обвинуваченим суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані по особі кожного з обвинувачених, наведені вище, дії їх під час вчинення кримінальних правопорушень та після, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, їх відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання в межах санкції статті, що інкриміноване, а саме у виді позбавлення волі.

Відносно ОСОБА_12 суд також застосовує вимоги ст. 71 КК України, оскільки доказів на підтвердження того, що він відбув покарання за вироком Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2020 року у вигляді штрафу суду не надано.

Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_11 і ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вони протягом іспитового строку не скоять нового злочину та виконають покладені на них в силу ст.76 КК України обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Роз*яснено, що судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

При вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом враховано тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, наявність воєнного стану в Україні на теперішній час, врахований вік обвинувачених, їх сімейні відносини, навчання у учбовому закладі, ті обставини, що вони на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, за місцем навчання характеризуються задовільно.

Відносно ОСОБА_11 також враховано, що він має тяжке захворювання, з приводу якого лікується.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивченням по особі кожного з обвинувачених свідчить про те, що виправлення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 можливе без реального відбуття ними покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення їх з випробуванням, надавши їм шанс виправитися та зробити висновки після даних подій, відшкодувати завдану шкоду потерпілому, а обвинуваченому ОСОБА_11 продовжити відповідне лікування.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку ст.100 КПК України.

Стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування майнової та моральної шкоди з обвиунвачених, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вимогами ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди у розмірі 36500 грн., потерпілий ОСОБА_15 вказує на те, що йому обвинувачені під час подій 14.04.2020 року нанесли тілесні ушкодження, і також в нього перелом правої кістки зі зміщенням, після бійки він виявив зникнення телефону та гаманця з грошима, із-за перелому не зміг влаштуватись на роботу, а тому просить на його користь стягнути солідарно з обвинувачених суму в розмірі 36500 грн., яка складається з витрачених коштів на лікування 2500 грн., вартості зниклого телефону 5000 грн., гаманця з грошима 2500 грн., неможливістю працювати у зв*язку з переломом правої променевої кістки 20000 грн. Він зараз придбав телефон за 5000 грн. та купив гаманець за 1500 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування майнових збитків, суд виходить з доведеності тих вимог, що заявлені та їх обґрунтованості, у зв*язку з чим задовольняє вимоги про відшкодування шкоди з обвинувачених солідарно на суму 1296,70 грн. витрат на лікування, оскільки саме ці витрати підтверджені чеками, наданими потерпілим до позову.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування майнових збитків щодо зникнення телефону та придбання нового, щодо зникнення гаманця з грошима та купівлю нового гаманця, щодо утраченої вигоди з працевлаштування, суд відмовляє за недоведеністю та необгрнутованістю, виходячи з меж пред*явленого обвинувачення та враховуючи, що обвинуваченим у обвинувальному акті не інкриміновано викрадення телефону, гаманця з грошима і доказів на підтвердження того, що саме обвинувачені винні у зникненні цих речей потерпілого суду під час розгляду справи не надано.

Також, під час судового розгляду не доведено потерпілим та цивільним позивачем, що саме із-за неправомірних дій обвинувачених та отримання ним тілесних ушкоджень він не зміг влаштуватись на роботу, у зв*язку з чим втратив заробітну плату у розмірі 20000 грн. яку і просив стягнути з обвинувачених у відшкодування майнової шкоди, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,3 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини подій 14.04.2020, яка сталася з провини обвинувачених, враховуючи, що потерпілий отримав тілесні ушкодження внаслідок цих подій, події сталися в громадському місці біля місця мешкання потерпілого та на дорозі, в присутності інших людей, враховуючі встановлені обставини особливої зухвалості дій обвинувачених, групою осіб, суд, визначаючи розмір моральної шкоди враховує, що в результаті дій обвинувачених потерпілому цивільному позивачу завдано моральних та фізичних страждань у зв*язку з подіями та отриманням тілесних пошкоджень внаслідок цього.

Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню частково та стягненню з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з кожного на користь потерпілого суму у розмірі 10000 грн., і саме така сума відшкодування моральної шкоди з кожного є достатньою та обґрунтованою, враховуючи всі обставини справи та особи, як потерпілого, так і обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 296 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_11 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 296 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, та згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу визначено виконувати самостійно.

Звільнити ОСОБА_12 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (диски з відеозаписом), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Речові докази (грошові кошти - 100 доларів США МК03257390В, 100 доларів США МВ33186893М, 100 євро Х4, 200 євро Х1 ), які були вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_8 07.05.2020 року у ОСОБА_12 та визнані речовими доказами згідно постанови слідчого СВ Київського ВП ГУНА в Харківській області ОСОБА_25 від 07.05.2020 року - повернути власникові ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 у відшкодування майнової шкоди солідарно суму в розмірі 1296,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_15 про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди - відмовити за недоведеністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1