Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/653/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ст. 307 КК УкраїниДоповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2023 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з повною вищою освітою, розлученого, працюючого на ПП «МРІЯ» на посаді головного інженера, спів мешкає, маєє на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.. 89 КК України вважається особою, що не має судимості,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001051 від 15.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України, строком на 60 днів, а саме з 15 години 45 хвилин 16 листопада 2023 року до 15 години 45 хвилин 14 січня 2024 року, з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 ,, звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваному в скоєнні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0001051 від 15.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що у 2023 році, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_8 , що мешкає у домоволодінні АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , що мешкає по сусідству у домоволодінні АДРЕСА_2 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, не бажаючи займатися суспільно корисною працею, переслідуючи корисливі мотив та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, маючи та реалізуючи прямий умисел на незаконне виготовлення, зберігання небезпечного наркотичного засобу з метою збуту за попередньою змовою групою осіб, діючи єдиним умислом вчинили виготовлення, зберігання небезпечного наркотичного засобу каннабісу, з метою збуту за попередньою змовою групою осіб.

Так, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_10 , за місцем мешкання останнього у домоволодінні АДРЕСА_1 , за допомогою спеціального пристосованого обладнання, а саме: спеціальної камери та ламп, облаштував місце для вирощування рослин каннабісу, з якого ОСОБА_10 упродовж 2023 року відокремлював окремі частини, які разом з ОСОБА_8 в подальшому розміщували в приміщенні будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто за місцем мешкання ОСОБА_10 , а також, в приміщенні будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто за місцем мешкання ОСОБА_8 , де вказані рослини каннабісу, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 , висушував, чим з метою подальшогозбуту разом з ОСОБА_8 , незаконно виготовив, наркотичнийзасіб каннабіс, загальною вагою більше ніж 2500 грами, тобто в особливо великому розмірі.

Після цього, виготовлений наркотичний засіб каннабіс, загальною вагою більше ніж 2500 грами,в особливо великому розмірі, з урахуванням висновків експертів №СЕ-19/112-23/11471-НЗПРАП від 17.11.2023, та №СЕ-19/112-23/11472-НЗПРАП від 17.11.2023, а також, об`єму вилученого 16.11.2023 наркотичного засобу за результатами обшуків домоволодінь ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 , останні, зберігали до 16.11.2023, як на території і в приміщенні будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто за місцем мешкання ОСОБА_10 , так і в приміщенні будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто за місцем мешкання ОСОБА_8 , тим самим ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 здійснювали незаконне зберігання наркотичний засіб каннабіс, загальною вагою більше ніж 2500 грами, тобто в особливо великому розмірі, з метою подальшого його збуту.

Так, 16.11.2023 року в період часу з 10 годину 59 хвилин за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 14 листопада 2023 року проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено: -одну картонну коробку в середині якої знаходиться невідома речовина рослинного походження, зовні схожа на наркотичну;- два металевих сита, поміщено до спецпакету НПУ PSP3237026;-295 пакетів із зіп-застібками, поміщено до спецпакету НПУ SUD2021192.

В свою чергу, 16.11.2023 року в період часу з 06 години 10 хвилини по 13 годину 48хвилин за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області проведено обшук в ході якого вилучено: 1 мішок з невідомою речовиною рослинного походження, зовні схожу на наркотичну з биркою №1; 1 мішок з невідомою речовиною рослинного походження, зовні схожу на наркотичну з биркою №2; 1 мішок в середині якого знаходиться невідома речовина рослинного походження, з биркою №3; 4 мішки всередині яких знаходиться невідома речовина рослинного походження, з бирками № 7, 8,9,10; 1 картонна коробка в середині якої знаходиться подріблена речовина рослинного походження, зовні схожа на наркотичну з биркоюG17-0041321-22; 1 упаковка з пакетами з зіп-застібками, які поміщено до спец пакету НПУPSP1008762.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконному, виготовленні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений день, місце та час та при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, маючи умисел на придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вогнепальної зброї, порушуючи вимоги п. п. 1, 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №576 від 12.10.1992 та глави 12 розділу II Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №622 від 21.08.1998 здійснив незаконне придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу бойових припасів, вибухових речовин та вогнепальної зброї.

Незаконно набутих за невстановлених в ході досудового розслідування обставинах боєприпасів, вибухових речовин та вогнепальної зброї, ОСОБА_8 зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 14 листопада 2023 року працівниками Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено:

-125 предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP2155631;

-59 предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP1171415, які відповідно до висновку експерта, являються боєприпасами -7,62-мм (7,62*39 мм) проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова ( «АК-47», «АКМ», «АКМС»), карабінів «СКС»), надані патрони придатні для стрільби;

-1 предмет зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP1171422;

-58 предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP1171421;

-18 предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP1170888;

-16 предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP1171419;

-61предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP1171420;

- 27 предметів зовні схожі на набої, поміщено до спецпакету НПУPSP2155650;

-дві металеві бочки з невідомою речовиною рослинного походження, зовні схожу на наркотичну з бирками учасників обшуку;

-4 підривача, які поміщенно до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ1151819;

- 1 димова граната РГД-2Б та 1 димова шашка ДМ-11, які поміщенно до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АБ041163;

- 1 ПЕТ пляшка з під пива з димним порохом та 1ПЕТ пляшка з балістичним порохом вагою близько 1 кг., які поміщено до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АБ041164;

- 4 корпуси гранати Ф1, РГД-5,якіпоміщенно до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ2009514;

- 2 тротилові шашки вагою 200 г, та 2 тротилові шашки вагою 0,75 г, які поміщенно до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ2009512;

- 2 детонатори, які поміщенно до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ1151818;

- 5 ймовірних патронів, які поміщено до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ1151816;

- 1 корпус гранати РГН 254-40-89, які поміщено до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ1151817;

- корпус ручної протитанкової гранати РГГ-40, які поміщенно до спецпакету НПУ Вибухотехнічна служба АВ2009510.

Таким чином, ОСОБА_8 посягаючи на встановлений законом порядок придбання та зберігання заборонених бойових припасів, вибухових речовин та вогнепальної зброї, порушуючи громадську безпеку, розуміючи про кримінальну караність свого діяння діючи умисно з хуліганських мотивів, за місцем проживання, без передбаченого законом дозволу здійснив незаконне придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вогнепальної зброї, протягом невстановленого досудовим розслідуванням періоду до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції 16.11.2023 року.

Отже, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання бойових припасів, вибухових речовин, вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001051 від 15.06.2023 року з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України.

16.11.2023 року о 15:45 год. (фактичний час) в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України.

17.11.2023 року о 15 годині 42 хвилині ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , на думку слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, а також вчинити нові кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2023 року задоволено клопотання та обрано підозрюваному

ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено ОСОБА_8 розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень.

При внесенні визначеної суми застави звільнити ОСОБА_8 з-під варти та зобов`язати: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та прокурора Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_12 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які в силу ст.12 КК України, віднесені до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 307 КК України) та тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років (ч. 1 ст. 263 КК України). Усвідомивши невідворотність свого вчинку, тяжкість та невідворотність покарання, яке йому загрожує та вільно пересуваючись по території України, підозрюваний зможе почати переховуватись від органів досудового розслідування, та суду або знищити, приховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знає де проживають свідки, у зв`язку з чим може впливати на них з метою уникнення відповідальності. Посилання обвинуваченого на схильність до вчинення кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти громадської безпеки, дає підстави вважати, що останній може продовжити свою злочинну діяльність.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем його реєстрації та проживання АДРЕСА_1 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення збуту наркотичних засобів його підзахисним разом з ОСОБА_13 .

У свідків наркотичні засоби не вилучались. Вказані свідки є поліцейські агенти та не допитані.

НСРД відносно ОСОБА_8 не проводилось.

Крім того, підзахисний наркотичні засоби виготовляв та вживав для власного вживання.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції в силі, перевіривши матеріали клопотання слідчого та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: рапортом чергового від 14.06.2023; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_14 від 14.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.06.2023; протоколом пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_15 , від 20.06.2023 року; протоколом обшуку від 16.11.2023 року; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів та здача їх на зберігання від 16.11.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.11.2023; висновком експертизи №СЕ-19/112-23/11480-Бл від 17.11.2023; висновком експерта №СЕ-19/112-23/11471-НЗПРАП від 17.11.2023; висновком експерта №СЕ-19/112-23/11472-НЗПРАП від 17.11.2023; та іншими матеріалами.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про відсутність доказів не можуть бути враховані оскільки по-перше в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обґрунтованості підозри, а по-друге на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на особисту свободу.

Доводи апелянта про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 колегією суддів не можуть бути враховані.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Тобто, суддею районного суду належним чином враховано тяжкість покарання, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 а також покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Московенко проти України», «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

При цьому, в умовах, які наразі існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_8 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого та його місцезнаходження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 знає свідків, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальні правопорушення, яке вчинив останній є тяжкими.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, сторона захисту не надала жодні належні та допустимі докази на підтвердження зміни запобіжного заходу, а також будь-які інші докази на підтвердження виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Однак вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, здійснити незаконний вплив на свідків та також вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу, або обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2023 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001051 від 15.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України, строком на 60 днів, а саме з 15 год.45 хв. 16 листопада 2023 року до 15 год. 45 хв.14 січня 2024 року, з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4