Провадження № 1-кс/202/9183/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0001173 від 03.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автопоїзд у складі тягача «DAF XF.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 і напівпричепа «BODEX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з обов`язковим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ними.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 03.11.2023 року приблизно об 17 годині 10 хвилин невстановлений автомобіль під керуванням невстановленого водія під час руху по проспекту Богдана Хмельницького в м. Дніпрі в районі перехрестя з вул. Запорізьке шосе допустив наїзд на невстановленого пішохода чоловічої статі віком приблизно 50-55 років, після чого інший невстановлений автомобіль здійснив переїзд через тіло вказаного пішохода. Внаслідок ДТП невстановлений пішохід загинув на місці ДТП. Водій-учасник ДТП місце пригоди покинув.

За даним фактом було розпочате кримінальне провадження № 0001173 від 03.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

03 листопада 2023 року в ході проведення розшукових заходів встановлено вантажний автомобіль «DAF XF.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «BODEX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який може бути причетний до вищевказаної ДТП. Цього ж дня, тобто 03.11.2023, під час огляду вказаного автопоїзду на поверхні правої опори напівпричепа виявлені сліди біологічного походження. Автопоїзд було вилучено та направлено на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К.

Постановою слідчого вищевказаний транспорт визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання перетворенню, псуванню, знищенню, пошкодженню, використанню, передачі, відчуженню транспортного засобу, який є речовим доказом, чи наявних на ньому слідів правопорушення, проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

В судове засідання, призначене на 22.11.2023, прокурор та власник майна не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.

При цьому в матеріалах клопотання наявна заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 03.11.2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0001173.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 03.11.2023 року слідчим були вилучені вантажний автомобіль «DAF XF.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «BODEX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яких будь-яких пошкоджень не виявлено.

Водночас при огляді цього автопотягу 04.11.2023 виявлено на поверхні правої опори напівпричепа сліди біологічного походження та відібрано відповідні зразки.

Постановою слідчого автомобіль «DAF XF.410» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп «BODEX» реєстраційний номер НОМЕР_2 визнані речовими доказами.

Згідно з матеріалами клопотання слідчого цей транспортний засіб належить ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про арешт автомобіля, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб «DAF XF.410» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп «BODEX» реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В той же час слідчий суддя звертає увагу, що вилучений автомобіль з напівпричепом будь-яких механічних пошкоджень, характерних для ДТП, не містять. Слідчим за участю спеціаліста був оглянутий цей транспортний засіб та відібрані виявлені біологічні сліди.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що позбавлення власника майна права користування автомобілем, який використовується у підприємницькій діяльності, становитиме для нього надмірний тягар та буде непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України також визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

В даному випадку слідчий мав достатньо часу для проведення з транспортним засобом слідчих та процесуальних дій. Орган досудового розслідування має можливість оглянути вилучений транспортний засіб, у тому числі за участю судового експерта, та зафіксувати відомості, необхідні для кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, ступеня обґрунтованості підозри щодо причетності до злочину, відсутності пошкоджень автомобіля, відібрання зразків, необхідних для дослідження, позбавлення власника права користування вилученим майном є невиправданим, а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Водночас, оскільки автомобіль з напівпричепом визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та на теперішній час істина у такому кримінальному провадженні не встановлена, слідчий суддя вважає, що відчуження власником цього майна чи його передання іншим особам може ускладнити досудове розслідування.

Тому клопотання прокурора необхідно задовольнити частково, наклавши арешт на автомобіль «DAF XF.410» реєстраційний номер НОМЕР_1 і напівпричіп «BODEX» реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом заборони їх відчуження та розпорядження ними.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «DAF XF.410» реєстраційний номер НОМЕР_1 і напівпричіп «BODEX» реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаними транспортними засобами.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_5