ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2535/23 Справа № 207/5864/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в АТ Ощадбанк на посаді водія-інкасатора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 31.10.2023, приблизно о 23 год. 50 хв., у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля кіоску розташованого на перехресті проспекту Свободи, буд. 68 та вулиці 9 Травня в м. Кам`янське разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Знаходячись за вищезазначеною адресою між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час спілкування, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, виникла сварка. В ході сварки у ОСОБА_8 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя, від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на спину на асфальт, а ОСОБА_8 , знаходячись над ним, наніс ОСОБА_10 не менше двох ударів навідмаш правою ногою, взутою в кросівок, по голові та не менше трьох ударів зверху вниз правою ногою, взутою в кросівок, по голові, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: навколо обох очей синці темно-синього кольору, на слизовій склер обох очей темно-червоні крововиливи, кістки та хрящі носа патологічно рухомі, в носових ходах волога кров з частковими згустками, на потилиці справа рана покрита згортком крові, на слизовій губ темно-червоні крововиливи, на шкірі обличчя в області носа, губ, підборіддя нашарування рідкої крові з рани, у волосистій частині голови скроневої частини справа садна з вологим червоним дном, навколо якої набряк м`яких тканин; на правій вушній раковині синець синього кольору, в лівій скроневій області уривчастий синець, який розвивається зліва з області від ушної раковини на шию, зліва смуговий синець синюшного кольору. На грудній клітці справа на поперековій лінії 8-го ребра крапковидні внутрішньо-шкіряні крововиливи, як відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку призвели до смерті, механічна асфіксія, аспірація кров`ю, переломи інших кісток черепа та кісток обличчя перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюється в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 грудня 2023 року, без визначення розміру застави.

01.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК.

01.11.2023 о 01:27 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України (далі-КПК) та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю.

Вважає, що висновки слідчого судді про доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК є надуманими та безпідставними. Аргументує тим, що в матеріалах справи відсутня інформація, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуває у розшуку, ухиляється від явки до слідчого, прокурора та/або суду, порушує покладені на нього обов`язки, передбачені КПК, а також впливає на свідків.

Водночас, вказує, що слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу не врахував, що підозрюваний має постійне фактичне місце проживання у м. Кам`янське, взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа з м. Маріуполь, має сталі соціальні зв`язки, одружений, на вихованні та утриманні має малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, звертає увагу, що підозрюваний разом зі своєю родиною, у зв`язку із воєнним станом в Україні переїхав з тимчасово окупованого м. Маріуполь, де зазнав втрат близьких родичів та всього свого майна, до м. Кам`янське, де має офіційне місце роботи на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів в АТ «Ощадбанк», де зарекомендував себе з позитивного боку, що підтверджується характеристикою з місця роботи.

Разом з тим, наголошує, що ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК взагалі не заявлявся слідчим в поданому клопотанні, а тому не міг братися до уваги слідчим суддею.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.2 ст.121 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також факт того, що йому відомі особи свідків, які є його знайомими.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий та сімейний стан, який одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча і взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , але за вказаною адресою не мешкає, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту щодо виходу слідчого судді за межі поданого клопотання та встановлення ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, який не заявлявся у клопотанні слідчого, проте, на переконання колегії суддів, таке порушення само по собі не може бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та її посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків, родини та утриманців, постійного місця проживання, роботи, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 грудня 2023 року, без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного за ч.2 ст.121 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 грудня 2023 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4