КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5814/2023 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст.194 КПК України, строком до 27.10.2023 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного та прокурор подали апеляційні скарги.

Захисник підозрюваного в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню апеляційним судом через неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також внаслідок порушення вимог кримінально процесуального закону.

Як стверджує сторона захисту, ОСОБА_9 не перебуває у статусі підозрюваного, оскільки письмове повідомлення про підозру йому не вручено. В наданих матеріалах судової справи містяться лише повідомлення про спрямування повідомлення про підозру поштою, однак підтвердження вручення цих листів відсутні, а зазначені на відправленнях адреси - невірні.

При цьому, орган досудового розслідування неправомірно скористався вимогами ст. 135 КПК України, так як на момент складання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 знаходився на території України, а слідчий навіть не намагався зв`язатись із захисниками у цьому кримінальному провадженні.

Отже, на думку захисника, матеріали клопотання не містять належних та допустимих доказів вручення та доставки відправлених ОСОБА_9 письмових повідомлень про підозру, як і переконливих доказів того, що сторона обвинувачення мала підстави застосовувати спрощений порядок (відправка поштою) вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Крім того, внесене на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам п.п. 1-3 ч. 1 ст. 184 КПК України, тому що не містить ані викладу обставин, ані суті нібито вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_9 .

Також, сторона захисту звертає увагу колегії суддів, про невідповідність наданих стороною обвинувачення на обґрунтування повідомленої підозри доказів вимогам КПК України.

Наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено. Зазначені у клопотанні прокурора ризики є надуманими та не містять належного обґрунтування. Як вважає захисник, ОСОБА_9 жодним чином не переховується від органу досудового розслідування, має належну процесуальну поведінку, добровільно з`явився до Печерського районного суду м. Києва для участі у судовому засіданні про обрання запобіжного заходу.

Окрім цього, сторона захисту звертає увагу колегії суддів і на обставини, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, міцність його соціальних зв`язків, перебування на його утриманні батьків та двох неповнолітніх дітей.

Також, підозрюваний бере активну участь в обороні держави - безпосередньо фінансує проєкт, який займається розробкою безпілотних літальних апаратів та має потужності в Україні і за кордоном для їх виробництва.

Що стосується строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, повний текст ухвали слідчого судді було оголошено 01.09.2023.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначення розміру застави у межах передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, винесена без врахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні та без належної оцінки слідчим суддею існуючих у провадженні ризиків і є такою, що підлягає скасуванню.

На переконання сторони обвинувачення, підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

Крім того, на момент звернення із клопотанням місцезнаходження підозрюваного було невідомо, за місцем реєстрації та проживання останній не перебував. Окрім цього, підозрюваний неодноразово перетинав державний кордон України, що, як вважає прокурор, може свідчити про умисне ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного обґрунтовується необхідність запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки останнього.

Усі наведені вище обставини були викладені під час вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу та підтверджені матеріалами, які були додані до клопотання.

Разом з тим, наведені доводи сторони обвинувачення не були прийняті слідчим суддею до уваги.

Що стосується строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, копія повного тексту оскаржуваного рішення ним не отримана, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості скласти повноцінний текст апеляційної скарги, а тому просить визнати вказані обставини поважними і поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників, підозрюваного, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення відмовити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту відмовити, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи те, що повний текст оскаржуваної ухвали був проголошений 01.09.2023, на думку колегії суддів строк на апеляційне оскарження апелянтамине пропущено.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00001100 від 08.11.2022 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

28.06.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

02.08.2023 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливості, на думку сторони обвинувачення, іншого більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст.194 КПК України, строком до 27.10.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є запобіжні заходи.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження за клопотанням прокурора є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарт обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного з кримінальним правопорушенням, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу відносно останнього.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування («Мюррей проти Сполученого Королівства»).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування, відтак доводи сторони захисту в цій частині є недоведеними.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями захисника та доводами слідчого судді про не доведення стороною обвинувачення наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема у тому числі знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

При цьому, в обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на існування таких ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливості сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, стороною обвинувачення не надано жодних доказів чи будь-яких інших фактичних даних того, що ОСОБА_9 має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, більш того дані твердження сторони обвинувачення спростовані стороною захисту.

Зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_9 добровільно з`явився до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, яким було постановлено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_9 . Крім того, відповідно до вимог ст. 135 КПК України останнього було повідомлено про день, час та місце розгляду вказаного клопотання, разом з тим ОСОБА_9 з`явився за першою вимогою до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, вказане свідчить про належну процесуальну поведінку підозрюваного та намагання сприяти правоохоронним органам у здійсненні досудового розслідування, а тому даний ризик, як і зазначив слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не доведений.

Крім того, ризики потрібно оцінювати з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування такого ризики, або зробити його таким незначним, що він не виправдовує застосування запобіжного заходу, поряд з цим даними на підтвердження наявності таких ризиків як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_9 стороною обвинувачення не надано, а тому існування таких ризиків не доведено.

Таким чином, ризики на які посилається сторона обвинувачення, є надто стислими та загальними, як для обґрунтування існування подібних обставин, та не розкривають зв`язок між ними та ризиками.

Аналізуючи в сукупності матеріали клопотання, обставину, що підозрюваний має міцні та сталі соціальні зв`язки, враховуючи вік та стан його здоров`я, репутацію ОСОБА_9 , відсутність судимостей, майновий стан, наявність утриманців, позитивні характеристики, у тому числі, що останній бере активну участь у допомозі ЗСУ (безпосередньо фінансує проект, який займається розробкою безпілотних літальних апаратів), враховуючи, що стороною обвинувачення, на момент розгляду клопотання, не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що виключних обставин для тримання ОСОБА_9 під вартою немає, а застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання прокурора про неврахування слідчим суддею наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є, на думку колегії суддів, необґрунтованими і жодним чином недоведеними, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Інші доводи апеляційних скарг також є безпідставними, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційні скарги захисника та прокурора, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 27.10.2023 року, із покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4