Справа № 550/1415/23
Провадження № 1-кп/550/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року смт.Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,

законного представника особи - ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чутове клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 05.09.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Яреськи, Шишацького району Полтавської області, громадянки України, українки, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю ІІ групи безтерміново, відносно якої раніше застосовувалися примусові заходи медичного характеру:

- 21.04.2005 Ленінським районним судом м. Полтави за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України;

- 13.06.2005 Ленінським районним судом м. Полтави за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

- 06.10.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

- 10.09.2020 Полтавським районним судом Полтавської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

- 08.06.2023 Чутівським районним судом Полтавської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

про вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :

До Чутівського районного суду Полтавської області надійшли матеріали кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 у вигляді надання психіатричної допомоги з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб (Указ Президента № 757/2022 від 07.11.2022), з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб (Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023), з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно (Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023), з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб (Указом Президента № 451/2023 від 17.08.2023), вчинила крадіжки при наступних обставинах.

Так 03.09.2023 зранку ОСОБА_4 , знаходячись в стані неосудності, що виразився в нездатності вказаної особи на час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок наявності психічного захворювання, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 491 від 13.10.2023 відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми з стійким дефектом особистості по змішаному типу, що позбавляв її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на час інкримінованого кримінального правопорушення, перебуваючи на території подвір`я господарства свого знайомого ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вирішила вчинити крадіжку майна останнього.

03.09.2023 близько 08.00 години користуючись тим, що власник ліг спати, ОСОБА_4 , знаходячись в стані неосудності, що виразився в нездатності вказаної особи на час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок наявності психічного захворювання, шляхом відкриття незамкнених дверей, проникла до приміщення будинку господарства ОСОБА_7 , де в кімнати вітальні таємно викрала мобільний телефон «ERGO R181» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, який знаходився на столику, вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №4209 від 21.09.2023 становить 379,75 гривень, після цього, взявши ключі в кімнаті кухні будинку, шляхом відчинення навісного замка вхідних дверей, проникла до приміщення літньої кухні господарства ОСОБА_7 , звідки таємно викрала: кутову шліфувальну машину «DWT WS08-125» в корпусі зеленого кольору вартість якої, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №4209 від 21.09.2023 становить 1068,31 гривень, електродриль «FORTE ID 1050 VR»в корпусі сірого кольору вартість якої, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №4209 від 21.09.2023 становить 920,00 гривень та електродриль «Майстер Данило УД 500 Р» в корпусі чорно-червоного кольору вартість якої, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №4209 від 21.09.2023 становить 1081,50 гривень. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3449,56 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення.

Крім того 10.09.2023 вдень ОСОБА_4 , знаходячись в стані неосудності, що виразився в нездатності вказаної особи на час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок наявності психічного захворювання, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 491 від 13.10.2023 відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми з стійким дефектом особистості по змішаному типу, що позбавляв її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на час інкримінованого кримінального правопорушення, перебуваючи на території подвір`я господарства свого знайомого ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , вирішила вчинити крадіжку майна останнього.

10.09.2023 близько 15.00 години, користуючись відсутністю власника, ОСОБА_4 , знаходячись в стані неосудності, що виразився в нездатності вказаної особи на час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок наявності психічного захворювання, взявши ключ, що висів на цвяхові біля вхідних дверей, шляхом відчинення навісного замка, проникла до приміщення будинку господарства ОСОБА_8 , де з кімнати вітальні таємно викрала TV-тюнер «WINQUEST T2 Mini+» вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №4200 від 20.09.2023 становить 431,61 гривень та мобільний телефон «NOMI i284» в корпусі синього кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №4200 від 20.09.2023 становить 467,25 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 898,86 гривень.

Отже, ОСОБА_4 вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Особа, щодо якої розглядається клопотання, її захисник, законний представник в судовому засіданні не заперечували проти клопотання.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення підозрюваної, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечні діяння, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, перебуваючи у стані, при якому вона не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, оскільки страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми з стійким дефектом особистості по змішаному типу дефекту, яке позбавляло її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Вчинення ОСОБА_4 вищезазначеного суспільно - небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме:

витягом з ЄРДР №0000567 від 05.09.2023;

електронним рапортом чергового про крадіжку від 05.09.2023, зареєстрованому в ЄО № 5362;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 05.09.2023;

протоколом огляду місця події від 05.09.2023;

3-ма протоколами огляду речі від 06.09.2023;

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.09.2023;

висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 4209 від 21.09.2023;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.09.2023;

електронним рапортом чергового про крадіжку від 13.09.2023, зареєстрованому в ЄО № 5599;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 13.09.2023;

протоколом огляду місця події від 13.09.2023;

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.09.2023;

2 протоколами огляду речі від 14.09.2023;

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.09.2023;

висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 4200 від 20.09.2023;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.09.2023;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.09.2023;

висновком судово-психіатричного експерта № 491 від 13.10.2023.

Аналіз вищезазначених доказів на переконання суду свідчить про їх повну узгодженість між собою та відповідність іншим доказам, що дає підстави суду прийняти до уваги їх як таких, що відповідають дійсності.

У відповідності до акту судово-психіатричного експерта №491 від 13.10.2023 року, ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми з помірно вираженим дефектом по змішаному типу, підекспертна страждала даним хронічним психічним захворюванням і в період часу, до якого відносяться інкриміновані їх протиправні діяння. Вищезазначений психічний розслід позбавляє ОСОБА_4 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні діяння, і позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_4 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з принципами №15,16 «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації. Будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (b) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Відповідно до роз`яснень, наданих в пунктах 5 та 15 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені статтею 94 КК, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Судам потрібно мати на увазі, що тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно небезпечного діяння і тому з урахуванням цих вимог.

Положеннями кримінального процесуального закону передбачено дві самостійні процедури здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Перша процедура застосовується до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності (п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України), друга - до осіб, котрі вчинили суспільно небезпечне діяння у стані осудності, але до постановлення вироку суду захворіли на психічну хворобу.

Визначальним при визначенні конкретної процедури здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до положень ч. 1 ст. 18 КК України, є встановлення осудності особи як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки.

До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальними кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи вищезазначене, тяжкість вчиненого у стані неосудності діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , суд доходить висновку про необхідність застосування до останньої примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 92, 93, 94 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 292, ст. ст. 503, 512, 513 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 05.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання психіатричної допомоги з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази:

- мобільний телефон «ERGO R181» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, кутову шліфувальну машину «DWT WS08-125» в корпусі зеленого кольору, електродриль «FORTE ID 1050 VR» в корпусі сірого кольору, електродриль «Майстер Данило УД 500 Р» в корпусі чорно-червоного кольору, що повернуті під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити останньому, як законному власнику;

- TV-тюнер «WINQUEST T2 Mini+ , мобільний телефон «NOMI i284» в корпусі синього кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , сім-карту ПрАТ «ВФ Україна НОМЕР_5 » залишити ОСОБА_8 як законному власнику.

Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Чутівський районний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1