Справа № 487/6694/23
Провадження № 1-кс/487/3752/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області майор поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001765 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області майор поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001765 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

У клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, повідомлено про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Зокрема, 09.09.2023 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 182 від 09.09.2023 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Крім того, опубліковано повідомлення про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55, на 13.09.2023, 14.09.2023, 15.09.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався, на підконтрольну територію України виїзди не здійснював.

За наявною інформацією на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території рф, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаних осіб за ІПНП встановлено, що інформація відносно підозрюваного відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 16.09.2023 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

16.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

У клопотанні слідчий посилається на те, що зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України у зв`язку з чим оголошений у розшук, останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, наявність ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а тому, на думку органу досудового розслідування, є всі підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив розглянути клопотання на розсуд суду.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001765 від 20.09.2023 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці Конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Водночас, відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто «horsdecombat» унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Конвенції (Протокол І) передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 51 Конвенції (Протокол І) визначено, що цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм.

Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

Заборонено напади на цивільне населення або на окремих цивільних осіб у порядку репресалій.

Будь-яке порушення цих заборон не звільняє сторони, що перебувають у воєнному конфлікті, від їх правових зобов`язань щодо цивільного населення й цивільних осіб, у тому числі від зобов`язань вживати запобіжних заходів, передбачених у статті 57.

Крім того, статтею 75 Конвенції (Протокол І) встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Конвенції (Протокол І) заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні.

У результаті вищезазначених подій, в умовах міжнародного збройного конфлікту, значна частина території Херсонської області, починаючи з 24.02.2022 у тому числі місто Херсон з 01.03.2022 по 11.11.2022, перебувало під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації, зокрема із залученням військовослужбовців військ національної гвардії РФ (далі ВНГ РФ), які входили до складу допоміжного пункту управління 50 окрема бригада оперативного призначення (військова частина НОМЕР_1 , далі 50 оброп).

У березні жовтні 2022 року з метою досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими РФ та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва РФ, в захоплених приміщеннях державних органів і установ міста Херсон та області організовано місця для незаконного утримання (нелегального ув`язнення), катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску з метою одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Так, 09.03.2022 приблизно о 12 годині (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці ВНГ РФ, перебуваючи за адресою: вулиця Теплоенергетиків, 3, місто Херсон, діючи за наказом та під керівництвом особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації, будучи озброєними, примусили начальника ізолятору тимчасового тримання № 1 ГУНП в Херсонській області (далі ІТТ № 1) ОСОБА_7 віддати ключі від всіх приміщень ізолятору, тобто фактично незаконно захопили та встановили свій контроль над ІТТ № 1, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насилля та катування до цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових РФ.

У подальшому, але не раніше 09.03.2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації залучили до реалізації спільного плану військовослужбовця НОМЕР_2 окремої бригади оперативного призначення Південного округу військ національної гвардії РФ (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, з початку березня по кінець жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовець 50 оброп ОСОБА_6 , діючи під керівництвом особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , особами обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду та з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння (дій), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 51, 75 Протоколу I щодо заборони нападів на цивільних осіб, незаконно ув`язнював цивільних осіб в приміщенні ІТТ № 1 за адресою: вул. Теплоенергетиків, 3, м. Херсон, застосовуючи до них жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування цих осіб з метою залишення їх без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, ОСОБА_6 та інші невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці РФ, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, на виконання наказу особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації, переслідуючи єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, заздалегідь до моменту виконання, надавши згоду на вчинення злочинів, у період з початку березня по кінець жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) незаконно затримали (нелегально ув`язнили): ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , Потерпілого № 16, ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , Потерпілого № 2, ІНФОРМАЦІЯ_26 , Потерпілого № 3, ІНФОРМАЦІЯ_27 , Потерпілого №8, ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , Потерпілого № 5, ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , Потерпілого № 13, ІНФОРМАЦІЯ_35 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_38 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_39 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_40 , Потерпілого № 7, ІНФОРМАЦІЯ_41 , Потерпілого № 18, ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_42 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_43 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_44 , ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_45 , Потерпілого № 11, ІНФОРМАЦІЯ_46 , ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_47 , ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_48 , ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_49 , ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_50 , ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_51 , Потерпілого № 4, ІНФОРМАЦІЯ_52 , ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_53 , ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_54 , ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_55 , ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_56 , ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_57 , Потерпілого № 17, ІНФОРМАЦІЯ_58 , Потерпілого № 12, ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_59 , ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_60 , ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_61 , ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Потерпілого № 19, ІНФОРМАЦІЯ_62 , ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_63 , ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_64 , ОСОБА_66 , ІНФОРМАЦІЯ_65 , ОСОБА_67 , ІНФОРМАЦІЯ_66 , ОСОБА_68 , ІНФОРМАЦІЯ_67 , ОСОБА_69 , ІНФОРМАЦІЯ_68 , Потерпілого № 9, ІНФОРМАЦІЯ_69 , ОСОБА_70 , ІНФОРМАЦІЯ_70 , ОСОБА_71 , ІНФОРМАЦІЯ_71 , ОСОБА_72 , ІНФОРМАЦІЯ_72 , ОСОБА_73 , ІНФОРМАЦІЯ_73 , ОСОБА_74 , ІНФОРМАЦІЯ_74 , ОСОБА_75 , ІНФОРМАЦІЯ_75 , ОСОБА_76 , ІНФОРМАЦІЯ_76 , ОСОБА_77 , ІНФОРМАЦІЯ_77 , ОСОБА_78 , ІНФОРМАЦІЯ_78 , ОСОБА_79 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_80 , ІНФОРМАЦІЯ_79 , ОСОБА_81 , ІНФОРМАЦІЯ_80 , ОСОБА_82 , ІНФОРМАЦІЯ_81 , ОСОБА_83 , ІНФОРМАЦІЯ_82 , ОСОБА_84 , ІНФОРМАЦІЯ_83 , ОСОБА_85 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_86 , ІНФОРМАЦІЯ_84 , ОСОБА_87 , ІНФОРМАЦІЯ_85 , ОСОБА_88 , ІНФОРМАЦІЯ_86 , Потерпілого № 14, ІНФОРМАЦІЯ_87 , ОСОБА_89 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_90 , ІНФОРМАЦІЯ_88 , ОСОБА_91 , ІНФОРМАЦІЯ_89 , ОСОБА_92 , ІНФОРМАЦІЯ_90 , ОСОБА_93 , ІНФОРМАЦІЯ_91 , ОСОБА_94 , ІНФОРМАЦІЯ_92 , ОСОБА_95 , ІНФОРМАЦІЯ_93 , ОСОБА_96 , ІНФОРМАЦІЯ_94 , ОСОБА_97 , ІНФОРМАЦІЯ_95 , ОСОБА_98 , ІНФОРМАЦІЯ_96 , Потерпілого № 15, ІНФОРМАЦІЯ_97 , ОСОБА_99 , ІНФОРМАЦІЯ_98 , ОСОБА_100 , ІНФОРМАЦІЯ_99 , ОСОБА_101 , ІНФОРМАЦІЯ_100 , ОСОБА_102 , ІНФОРМАЦІЯ_101 , ОСОБА_103 , ІНФОРМАЦІЯ_102 , ОСОБА_104 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_105 , ІНФОРМАЦІЯ_103 , ОСОБА_106 , ІНФОРМАЦІЯ_104 , ОСОБА_107 , ІНФОРМАЦІЯ_105 , ОСОБА_108 , ІНФОРМАЦІЯ_106 , ОСОБА_109 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , Потерпілого № 6, ІНФОРМАЦІЯ_107 , ОСОБА_110 , ІНФОРМАЦІЯ_108 , ОСОБА_111 , ІНФОРМАЦІЯ_109 , ОСОБА_112 , ІНФОРМАЦІЯ_110 , ОСОБА_113 , ІНФОРМАЦІЯ_111 , ОСОБА_114 , ІНФОРМАЦІЯ_112 , ОСОБА_115 , ІНФОРМАЦІЯ_113 , ОСОБА_116 , ІНФОРМАЦІЯ_114 , ОСОБА_117 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_118 , ІНФОРМАЦІЯ_115 , ОСОБА_119 , ІНФОРМАЦІЯ_116 , ОСОБА_120 , ІНФОРМАЦІЯ_117 , ОСОБА_121 , ІНФОРМАЦІЯ_118 , ОСОБА_122 , ІНФОРМАЦІЯ_119 , ОСОБА_123 , ІНФОРМАЦІЯ_120 , ОСОБА_124 , ІНФОРМАЦІЯ_121 , ОСОБА_125 , ІНФОРМАЦІЯ_122 , ОСОБА_126 , ІНФОРМАЦІЯ_123 , ОСОБА_127 , ІНФОРМАЦІЯ_124 , ОСОБА_128 , ІНФОРМАЦІЯ_125 , ОСОБА_129 , ІНФОРМАЦІЯ_126 , ОСОБА_130 , ІНФОРМАЦІЯ_127 , ОСОБА_131 , ІНФОРМАЦІЯ_128 , ОСОБА_132 , ІНФОРМАЦІЯ_129 , ОСОБА_133 , ІНФОРМАЦІЯ_130 , ОСОБА_134 , ІНФОРМАЦІЯ_131 , ОСОБА_135 , ІНФОРМАЦІЯ_132 , ОСОБА_136 , ІНФОРМАЦІЯ_133 , ОСОБА_137 , ІНФОРМАЦІЯ_134 , ОСОБА_138 , ІНФОРМАЦІЯ_135 , ОСОБА_139 , ІНФОРМАЦІЯ_136 , ОСОБА_140 , ІНФОРМАЦІЯ_137 , ОСОБА_141 , ІНФОРМАЦІЯ_138 , ОСОБА_142 , ІНФОРМАЦІЯ_139 , ОСОБА_143 , ІНФОРМАЦІЯ_140 , ОСОБА_144 , ІНФОРМАЦІЯ_141 , ОСОБА_145 , ІНФОРМАЦІЯ_142 , ОСОБА_146 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_147 , ІНФОРМАЦІЯ_143 , ОСОБА_148 , ІНФОРМАЦІЯ_144 , ОСОБА_149 , ІНФОРМАЦІЯ_145 , ОСОБА_150 , ІНФОРМАЦІЯ_146 , ОСОБА_151 , ІНФОРМАЦІЯ_147 , ОСОБА_152 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_153 , ІНФОРМАЦІЯ_148 , ОСОБА_154 , ІНФОРМАЦІЯ_149 , ОСОБА_155 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_156 , ІНФОРМАЦІЯ_150 , ОСОБА_157 , ІНФОРМАЦІЯ_151 , ОСОБА_158 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_159 , ІНФОРМАЦІЯ_152 , ОСОБА_160 , ІНФОРМАЦІЯ_153 , ОСОБА_161 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_162 , ІНФОРМАЦІЯ_154 , ОСОБА_163 , ІНФОРМАЦІЯ_155 , ОСОБА_164 , ІНФОРМАЦІЯ_156 , ОСОБА_165 , ІНФОРМАЦІЯ_157 , ОСОБА_166 , ІНФОРМАЦІЯ_158 , ОСОБА_167 , ІНФОРМАЦІЯ_159 , ОСОБА_168 , ІНФОРМАЦІЯ_160 , ОСОБА_169 , ІНФОРМАЦІЯ_161 , ОСОБА_170 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_171 , ІНФОРМАЦІЯ_162 , ОСОБА_172 , ІНФОРМАЦІЯ_163 , ОСОБА_173 , ІНФОРМАЦІЯ_164 , ОСОБА_174 , ІНФОРМАЦІЯ_165 , ОСОБА_175 , ІНФОРМАЦІЯ_166 , ОСОБА_176 , ІНФОРМАЦІЯ_167 , ОСОБА_177 , ІНФОРМАЦІЯ_168 , ОСОБА_178 , ІНФОРМАЦІЯ_169 , ОСОБА_179 , ІНФОРМАЦІЯ_170 , ОСОБА_180 , ІНФОРМАЦІЯ_171 , ОСОБА_181 , ІНФОРМАЦІЯ_172 , ОСОБА_182 , ІНФОРМАЦІЯ_173 , ОСОБА_183 , ІНФОРМАЦІЯ_174 , ОСОБА_184 , ІНФОРМАЦІЯ_175 , ОСОБА_185 , ІНФОРМАЦІЯ_176 , ОСОБА_186 , ІНФОРМАЦІЯ_177 , ОСОБА_187 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_188 , ІНФОРМАЦІЯ_178 , Потерпілого № 25, ІНФОРМАЦІЯ_179 , Потерпілого № 22, ІНФОРМАЦІЯ_180 , Потерпілого № 23, ІНФОРМАЦІЯ_181 , Потерпілого № 26, ІНФОРМАЦІЯ_182 , Потерпілого № 24, ІНФОРМАЦІЯ_183 , Потерпілого № 10, ІНФОРМАЦІЯ_184 , Потерпілого № 40, ІНФОРМАЦІЯ_52 , та інших цивільних осіб, яких помістили до камер у приміщенні ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де останні утримувались у виснажливих для людського організму та антисанітарних умовах, обмежувалось надання їжі та води, без надання медичної допомоги. Потерпілим спричинялись тілесні ушкодження шляхом побиття руками, ногами, палицями та іншими предметами, а також електричним струмом. Під час спричинення тілесних ушкоджень, ув`язнених примушували надавати неправдиві відомості про себе та членів сім`ї. Потерпілим систематично погрожували вбивством, затриманням близьких та рідних. Зазначені дії є порушенням пункту «а» ст. 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою та ст. 75 Додаткового протоколу І в частині знущання над людською гідністю.

Так, ОСОБА_6 , діючи на виконання наказу особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації, переслідуючи єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій як частини спільного діяння, заздалегідь до моменту виконання, надав згоду на вчинення злочину та забезпечував режим незаконного утримання нелегально ув`язнених ОСОБА_189 та ОСОБА_14 у приміщенні ІТТ № 1, де до них застосовувалось катування і жорстоке поводження.

07 липня 2022 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці РФ у кількості 15 осіб, діючи у порушення ч. 2 ст. 51, ч. 2 ст. 75 Протоколу І, за попередньою змовою між собою, прибули за адресою: АДРЕСА_1 , будучи озброєними вогнепальною зброєю та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, без складання процесуальних документів, затримали (нелегально ув`язнили) потерпілу ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , після чого на автомобілі (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) доставили та помістили до ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де вона незаконно утримувалась до 20.10.2022.

На початку вересня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовець ВНГ РФ ОСОБА_6 , реалізуючи протиправний наказ особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, застосовував до потерпілої психологічне та фізичне насилля, що виражалось у надяганні шапки на очі з метою її дезорієнтації у приміщенні, заламуванні рук під час переміщення на допит, неодноразово здійснював конвоювання ОСОБА_189 до приміщення, де невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці РФ проводили її допит з метою змусити надавати неправдиві відомості про себе. Під час нелегального ув`язнення ОСОБА_189 обмежували в наданні їжі, води та протиправно утримували в камері ІТТ № 1 за вищевказаних умов, що є грубим порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.

Потерпілу ОСОБА_189 20.10.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) примусово переміщено до іншого місця несвободи, без надання їй будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

05 серпня 2022 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, невстановлені досудовим розслідуванням двоє військовослужбовців РФ, діючи у порушення ч. 2 ст. 51, ч. 2 ст. 75 Протоколу І, за попередньою змовою між собою, прибули за адресою: АДРЕСА_2 , будучи озброєними вогнепальною зброєю та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, без складання процесуальних документів, затримали (нелегально ув`язнили) потерпілу ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого на жовтому мікроавтобусі (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) доставили та помістили до ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3.

Упродовж 14 діб незаконного утримання ОСОБА_14 , військовослужбовець ВНГ РФ ОСОБА_6 , реалізуючи протиправний наказ особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, застосовував до потерпілої психологічне та фізичне насилля, що виражалось у надяганні шапки на очі з метою її дезорієнтації у приміщенні, заламуванні рук під час переміщення на допит, неодноразово здійснював конвоювання ОСОБА_14 до приміщення, де невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці РФ проводили її допит з метою змусити надавати неправдиві відомості про себе та своїх близьких. Під час нелегального ув`язнення ОСОБА_14 обмежували в наданні їжі, води та протиправно утримували в камері ІТТ № 1 за вищевказаних умов, що є грубим порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.

Потерпілу ОСОБА_14 18.08.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) звільнено з місця нелегального ув`язнення військовослужбовцями РФ, без надання їй будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

Отже, ОСОБА_6 , діючи за наказом та під керівництвом особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , особами обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду та з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ, що знаходились на території тимчасово окупованого м. Херсона та Херсонської області, вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, що виражалось у нелюдському поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води, проведення довготривалих допитів) та психологічних страждань (погроза нанесенням тілесних ушкоджень) нелегально ув`язненим особам, тобто у вчиненні катування останніх; а також вчинив інші порушення законів та звичаїв війни, які полягали у нелегальному ув`язненні цивільних осіб, котрі перебувають під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції, ч. 2 ст. 51, ст. ст. 75 Додаткового протоколу І Конвенцій.

Оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, повідомлено про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 09.09.2023 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 182 від 09.09.2023 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, опубліковано повідомлення про необхідність прибуття до СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55, на 13.09.2023, 14.09.2023, 15.09.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався, на підконтрольну територію України виїзди не здійснював.

За наявною інформацією на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території рф, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаних осіб за ІПНП встановлено, що інформація відносно ОСОБА_6 відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 16.09.2023 вищевказаний підозрюваний державний кордон України не перетинав.

16.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , це зокрема, дані витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001765 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України; протоколу від 17.11.2022 огляду приміщення ІТТ №1 ГУНП в Херсонській області, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3; аналізу з`єднань абонентських номерів за період з 01.03.2022 по 01.06.2022, де виявлено абонентський номер НОМЕР_3 , який найчастіше фіксувався в районі базових станцій за адресою: м. Херсон, вул.Теплоенергетиків, 3 (адреса ІТТ №1); інформації УКР ГУНП в Херсонській області з якої встановлено, що абонентський номер НОМЕР_3 , який в період з 01.03.2022 по 01.06.2022 найчастіше фіксувався в районі базових станцій за адресою: м. Херсон, вул.Теплоенергетиків, 3 (адреса ІТТ №1) та належить ОСОБА_6 ; протоколів від 19.11.2022 та 02.03.2023 допиту в якості потерпілої ОСОБА_14 , протоколу від 07.12.2022 проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, а також протоколу від 02.03.2023 проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілої; висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи № 030/02.2023 від 16.03.2023 потерпілої ОСОБА_14 ; протоколів від 28.11.2022, 04.01.2023 та 02.03.2023 допиту в якості потерпілої ОСОБА_189 , протоколу від 02.01.2023 проведення слідчого експерименту за його участі, а також протоколу від 02.03.2023 проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілої; висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи № 021/02.2023 від 28.02.2023.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, про що свідчить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 , зважаючи на посаду, яку він займає - військовослужбовець НОМЕР_2 окремої бригади оперативного призначення Південного округу військ національної гвардії РФ (в/ч НОМЕР_1 ), може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків, потерпілих чи їх родичів (враховуючи, що деякі потерпілі раніше затримувались на території м. Херсон та Херсонської області, деякі і на цей час утримуються в місцях несвободи на тимчасово окупованій території Херсонської області) з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них.

Існує також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки він є військовослужбовцем НОМЕР_2 окремої бригади оперативного призначення Південного округу військ національної гвардії РФ (в/ч НОМЕР_1 ), тобто перебуває в незаконному збройному формуванні, сфери діяльності якої розповсюджувались на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією). Окрім цього, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та в будь який час може виїхати на територію Російської Федерації.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання про доведення слідчим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, на даний час перебуває на тимчасово окупованій території, тим самим переховуючись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_6 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого він обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 438, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця робоче село Сурське Сурського району Ульяновської області СРСР, громадянина російської федерації, місце проживання: АДРЕСА_3 , військовослужбовця НОМЕР_2 окремої бригади оперативного призначення Південного округу військ національної гвардії рф, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 29.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1