Справа № 274/8126/23
Провадження № 1-кс/0274/1641/23
У Х В А Л А
Іменем України 30.11.2023 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -
в с т а н о в и в :
21.11.2023 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, згідно якої просить зобов"язати посадових осіб Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області внести відомості за його заявою від 16.11.2023 р. про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Скаргу мотивує тим, що 15.11.2023 р. він звернувся з заявою на телефонну лінію "102" про незаконне обмеження і позбавлення його волі та порушення недоторканості його житла, вчинені ОСОБА_4 16.11.2023 р. він повторно подав до Ружинського ВПД №2 Бердичівського РВП аналогічну письмову заяву про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України, в якій зазначив, що ОСОБА_4 вчинив відносно нього незаконне обмеження і позбавлення волі в його дворі, порушення недоторканості житла та напад на нього в його ж дворі, в якому знаходяться речі, належні йому на праві приватної власності. Вважає, що ОСОБА_4 , проникаючи до його житла та нападаючи на нього, намагався вирвати з його рук та заволодіти його телефоном. Однак, йому не вдалось зробити це, оскільки він розвернувся до нього спиною та почав втікати, а тому ОСОБА_4 лише витягнутими руками вдарив його в спину. Зазначає, що патрульні жодним чином не відреагували на заяву, не вчинили жодних дій. Вказані ним відомості були зареєстровані в ЖЄО за № 252 від 16.11.2023 р., однак до ЄРДР внесені не були, що свідчить про бездіяльність Бердичівського РВП, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Також у скарзі зазначає, що фабула отриманого ним талона-повідомлення № 252 про прийняття і реєстрацію заяви, не в повній мірі відображає його пояснення і не вказує про злочини щодо незаконного обмеження і позбавлення його волі та порушення недоторканості житла та напад на нього ОСОБА_4 в його домоволодінні.
У призначене судове засідання учасники судового провадження, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, не з"явилися.
Скаржник ОСОБА_3 на адресу суду скерував письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги скарги підтримує, просить задовольнити.
Уповноважена особа ВПД №2 Бердичівського РВП в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду невідомі. ЇЇ неявка відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали перевірки № 252, встановив наступне.
Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що положення ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.
Відповідно до п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора, від 30.06.2020 р. № 298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п.п. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які, дійсно, свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Вказані нормативні акти дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, за законом до ЄРДР вносяться відомості про злочини (кримінальне правопорушення). Злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Таким чином, нормами КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.
У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать, дійсно, про ознаки того чи іншого злочину, то підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви чи повідомлення повинні вноситися до ЄРДР. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.
Слідчим суддею в судовому засіданні з досліджених матеріалів перевірки № 252 було встановлено, що 16.11.2023 р. ВПД №2 Бердичівського РВП за № 252 було зареєстровано в ІТС ІПНП (журналі ЄО) протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_3 з приводу хуліганських дій.
З фабули протоколу встановлено, що 15.11.2023 р. близько 14 год по вул. Молодіжна, 32, в с. Заріччя, ОСОБА_4 заблокував виїзд з господарства ОСОБА_3 бетонними плитами та камінням, поклав велосипед та побутові речі, сам стояв посеред виїзду з колесом від велосипеду і пояснив, що заявник не виїде і не вийде, поки не відшкодує збитки та не побудує паркан. ОСОБА_4 штовхнув заявника у спину, коли побіг за ним у його дворі, бо мав намір побити його. У зв"язку з чим, заявникові заподіяно забій спини.
Згідно відповіді начальника ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 28.11.2023 р. за № 4994, адресованої на ім"я ОСОБА_6 , повідомлено, що звернення ОСОБА_3 з приводу протиправних дій та погроз фізичною розправою ОСОБА_4 розглянуте відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Дане звернення зареєстроване в ІПНП ВПД №2 Бердичівського РВП за № 252 від 16.11.2023 р. Під час перевірки не встановлено достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення, тому відомості за даним фактом до ЄРДР не внесені. Відносно ОСОБА_4 було складено та направлено до суду адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП. Образа честі та гідності особи (ст. 297 ЦК України) має цивільно-правовий характер, що вирішується у суді.
До матеріалів перевірки долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення від 24.11.2023 р. відносно ОСОБА_4 за ознаками складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 24.11.2023 р. встановлено, що ОСОБА_4 проживає по сусідству з ОСОБА_3 , з яким тривалий час перебувають в неприязних відносинах. Так, 15.11.2023 р. о 13-30 год ОСОБА_4 на своєму велосипеді повертався додому. В цей час зі свого домогосподарства автомобілем виїжджав ОСОБА_3 , який заднім ходом наїхав на ОСОБА_4 та збив його. В результаті чого, ОСОБА_4 впав з велосипеда, з якого відлетіло колесо. Він вирішив не викликати поліцію, а з"ясувати стосунки самостійно. Тоді сусід втік до себе на подвір"я, почав знімати ОСОБА_4 на свій мобільний телефон і погрожувати розправою, що заб"є. На що ОСОБА_4 не стримався і підсипав сусідові декілька кусків бетону із розбитого ОСОБА_3 забору ОСОБА_4 , щоб той не зміг виїхати. Потім він взяв в руки відламане колесо і став вимагати від сусіда відремонтувати огорожу. В подальшому ОСОБА_3 викликав працівників поліції. На що ОСОБА_4 почав бігти за ним з колесом в руках з вимогою відремонтувати огорожу. Фізичну силу до ОСОБА_3 він не застосовував.
Так, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 146 КК України настає за незаконне позбавлення волі або викрадення людини.
Об`єктивна сторона злочину передбачає такі діяння: 1) незаконне позбавлення волі; 2) викрадення людини. Склад цього злочину - формальний.
Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства. Воно може бути вчинене і шляхом обману.
Найнебезпечнішою формою незаконного позбавлення волі є викрадення людини, тобто протиправне таємне або відкрите захоплення потерпілого, переміщення його з того місця, де він знаходився, та подальше утримання потерпілого викрадачем або іншою особою. Викрадення майже завжди супроводжується фізичним або психічним (погрози) насильством.
Із суб`єктивної сторони злочин вчиняється лише з прямим умислом і може характеризуватися різними мотивами (користь, помста та ін.). Обов`язковим є усвідомлення особою незаконності діяння, що нею вчинюється.
Суб`єктом незаконного позбавлення волі або викрадення людини, передбачених ст. 146 КК, є лише приватна особа, що досягла 16-ти років.
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 162 КК України настає за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.
Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує конституційне право громадянина на недоторканність житла та іншого володіння. Під порушенням недоторканності житла слід розуміти протиправне таємне або відкрите проникнення в чуже житло (будинок, квартиру або кімнату) без згоди власника житла на такі дії.
Об`єктивна сторона злочину виражається у виконанні однієї з таких дій: а) незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи проти її волі; б) незаконне проведення в них огляду або обшуку; в) незаконне виселення; г) інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується лише прямим умислом. Винна особа усвідомлює, що порушує недоторканність житла громадян і бажає вчинити такі дії.
Суб`єктом даного злочину може бути будь-яка фізична осудна особа, що досягла 16-ти років.
Кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 187 КК України настає за розбій, тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
Вказаний злочин посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).
З об`єктивної сторони розбій вчинюється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Із суб`єктивної сторони злочин передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, з корисливого мотиву таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.
Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.
Суб`єктом даного злочину є фізична осудна особа, яка досягла 14 років до моменту вчинення розбою.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.
Отже, враховуючи вище наведене та виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про обставини, які містять об"єктивні дані та свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, з досліджених матеріалів скарги та матеріалів перевірки № 252 слідчим суддею в судовому засіданні було встановлено, що такі не містять жодних належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України.
Так, в матеріалах скарги та в матеріалах перевірки відсутні докази, які свідчили б про наявність в діях ОСОБА_4 об"єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки не доведено та не обґрунтовано жодними належними доказами, що ОСОБА_4 незаконно позбавив волі ОСОБА_3 , а саме: протиправно перешкоджав йому обирати за своєю волею місце знаходження; незаконно, протиправно, таємно або відкрито проник до житла або іншого володіння ОСОБА_3 проти його волі, тим самим, порушив недоторканність житла ОСОБА_3 ; так само не доведено, що ОСОБА_4 вчинив розбійні дії по відношенню до ОСОБА_3 , які виразилися у формі нападу з метою заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_3 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_3 , або з погрозою застосування такого насильства.
Жодних доказів на підтвердження застосування ОСОБА_4 фізичного насильства до ОСОБА_3 також не встановлено та до матеріалів клопотання не додано.
Також відсутні докази на підтвердження вчинення в діях ОСОБА_4 суб"єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України, яка передбачає тільки прямий умисел, інтелектуальні ознаки якого полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.
З долученого до матеріалів скарги ОСОБА_3 диску з відеозаписом, дослідженого в судовому засіданні, також не встановлено, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, незаконно позбавив волі ОСОБА_3 , а саме: протиправно перешкоджав йому обирати за своєю волею місце знаходження; незаконно, протиправно проник до житла або іншого володіння ОСОБА_3 проти його волі; не встановлено, що ОСОБА_4 вчинив розбійні дії по відношенню до ОСОБА_3 з метою заволодіння мобільним телефоном останнього, із застосуванням до нього насильства, або з погрозою застосування такого; також не встановлено обставин, викладених ОСОБА_3 у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.11.2023 р. про те, що ОСОБА_4 заблокував виїзд з господарства ОСОБА_3 бетонними плитами та камінням, поклав велосипед та побутові речі, що ОСОБА_4 штовхнув заявника у спину, коли побіг за ним у його дворі, бо мав намір побити його. З дослідженого відеозапису встановлено, що невідомий чоловік, ймовірно, ОСОБА_4 ходив по загальній дорозі біля свого будинку, в руках у нього було колесо від велосипеду, який сварився, ймовірно, з ОСОБА_3 , виражався нецензурно в його сторону. Біля в"їзду, ймовірно, в домогосподарство до ОСОБА_3 лежать уламки бетонної огорожі. Ймовірно, ОСОБА_4 вимагає від ОСОБА_3 відновити бетонну огорожу.
Отже, належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України, в матеріалах скарги та в матеріалах перевірки № 252 слідчим суддею не встановлено. Вказані докази також не були надані скаржником до початку судового засідання.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, що заява ОСОБА_3 про злочин не підтверджена необхідними доказами. Адже з досліджених в судовому засіданні матеріалів скарги та матеріалів перевірки № 252 не встановлено та не доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України.
А тому, такі відомості, що містяться в заяві ОСОБА_3 від 16.11.2023 р. не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 187 КК України.
У зв"язку з чим, слідчий суддя вважає, що дії уповноваженої особи ВПД №2 Бердичівського РВП були правомірними, та останньою зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16.11.2023 р.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що вимоги, які заявлені в скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВПД №2 Бердичівського РВП є необґрунтованими та недоведеними, отже у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу скаржника на відповідь начальника ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 28.11.2023 р., згідно якої в ході розгляду звернення встановлено, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які розглядаються в судовому порядку. Щодо вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 , відносно нього складено адміністративний протокол за ознаками складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1