У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.11.2023 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березанка Миколаївської області, громадянина України, не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , не маючого непогашених судимостей,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 грудня 2023 року,

- відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання підозрюваному запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

( в режимі відео конференції з приміщення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області)

підозрюваний ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову якою, застосувати до підозрюваного запобіжний захід в вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 грудня 2023 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки станом на час розгляду клопотання органом досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих дій та експертиз, для підтвердження обставин викладених в повідомлені про підозру, а саме кваліфікуючих ознак, щодо вартості транспортного засобу та застосування до потерпілого фізичного насилля.

Вказує, що стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Не доведено, що ОСОБА_6 може якимось чином впливати на свідків та потерпілого, оскільки від них не надходило жодних заяв, щодо тиску на них з боку підозрюваного.

Зауважує, що судом не взято до уваги дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний, має на утримані неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, займається волонтерством допомагаючи ЗСУ.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що у невстановленим слідством час, у нього, а також у підозрюваного ОСОБА_9 та ще трьох невстановлених в ході досудового розслідування осіб, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом - легковим автомобілем моделі «BMW X6», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_10 ..

З метою успішного здійснення свого злочинного умислу та його реалізації, 29 жовтня 2023 року близько 20:00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також троє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, на автомобілі марки «Mitsubishi Lancer 9» прибули за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Центральна, 5а, біля кафе «House», з метою зустрічі з потерпілим ОСОБА_10 , з яким заздалегідь домовилися зустрітися на вказаному місці, та на яке потерпілий прибув на власному транспортному засобі автомобілі марки «BMW X6», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

За версією органу досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_6 , наблизився впритул до потерпілого ОСОБА_10 та наніс йому один удар рукою в область щелепи, після чого, без дозволу власника, через незачинені водійські двері проник до салону автомобіля моделі «BMW X6», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сів на водійське місце за кермо автомобіля, який перебував у заведеному стані та ключі від якого знаходилися в замку запалення, і поїхав з місця вчинення злочину, маючи реальну змогу розпорядитися викраденим транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_10 .

За версією органу досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_6 за попередньою змовою з підозрюваним ОСОБА_9 та трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами, відкрито заволоділи транспортним засобом моделі «BMW X6», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 820 000 гривень, чим спричинили збитки потерпілому ОСОБА_10 на вказану суму.

30 жовтня 2023 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0001166 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

30 жовтня 2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

31 жовтня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

01 листопада 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за №0001176, за фактом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 із салона транспортного засобу моделі «BMW X6», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який є приватною власністю потерпілого ОСОБА_10

01 листопада 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України за №0001177, за фактом вилучення наркотичних засобів при проведенні слідчих дій за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001166.

01 листопада 2023 року постановою прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області кримінальні провадження №0001176, №0001177 об`єднано в одне провадження та об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно загальний номер 0001166.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вобґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину та про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням обставин того, що органом досудового розслідування не встановлені інші особи, причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, за попередньою змовою з підозрюваним ОСОБА_6 , недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, тому вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість, а також фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості щодо особи підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що слідчим відділом Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001166 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 289, ч. 4 ст.185, ч. 1 ст.309 КК України.

31.10.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Щодо тверджень захисника, про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, то слід зазначити, що нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської від 02.11.2023 року, щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: