Справа № 522/1394/24
Провадження № 1-кп/522/1087/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001414 від 20.10.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, м. Антрацит, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.04.2023 року Приморським районним судом м. Одеси, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий Приморським районним судом м. Одеси, за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку, повторно, вчинив кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_3 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, дію якого продовжено, відповідно до Указу Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 18.10.2023 року близько 20 години 50 хвилин, точний час досудовим розслідуванням не встановлено у ОСОБА_3 , який перебував по вул. Катериненська, біля кав`ярні «BFC», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, буд. 72, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Iphone XR», нажежного ОСОБА_6 , яка знаходилась поруч з вказаною кав`ярнею, а телефон поставила на барний столик, який прилягає одразу до кав`ярні. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, повторно, протиправно, з проходивши повз вказаний барний столик, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, простягнув руку до вказаного телефону ОСОБА_6 та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вище мобільний телефон марки «Iphone XR», вартістю 7650 гривень та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.

Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що ввечері, приблизно о 20 год. 00 хв., більш точної дати та часу не пам`ятає, йшов по вул. Катерининська/Велика Арнаутська, побачив будку-кав`ярню, з боку якої лежав телефон, сім-карту з телефону не доставав, включити його не зміг, оскільки він був заблокований, чекав коли хтось зателефонує, потім телефон вимкнувся після чого він здав телефон на запчастини за 1500 гривень, які витратив на власний розсуд, про дію воєнного стану йому було відомо.

Просив суд суворо його не карати, призначити йому найбільш м`яке покарання та врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Вказав, що матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовано.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання, та остаточно призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого просив суд призначити найбільш м`яке покарання, визначене нормами КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Суд враховує долучену до обвинувального акту заяву потерпілої про розгляд кримінального провадження без її участі. Покарання просить застосувати на розсуд суду.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, з професійно-технічною освітою, зареєстрований та проживає в м. Одеса, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, раніше судимий та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинив злочин в період іспитового строку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений кримінальний проступок, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком з тим, щоб остаточне покарання за сукупністю вироків мало бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинено ОСОБА_3 в період іспитового строку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, який вчинив злочин протягом іспитового строку, відповідно до вимог ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, належить частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання час перебування його під вартою з 15.10.2015 року по 03.10.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період з 15.10.2015 року по 03.10.2016 року та з 15.01.2024 року по день набрання вироком законної сили включно.

Цивільний позов не заявлено, судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 60, 65, 71, 185 КК України, ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 15.01.2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період 15.10.2015 року по 03.10.2016 року та з 15.01.2024 року по день набрання вироком законної сили включно.

Продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази по справі:

- CD-R диск- зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7