У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12024/23

№ 1-кс/183/3104/23

27 жовтня 2023 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського районний відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0001345 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, має середню освіту, не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 05.06.2008 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 104 засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок від 05.06.2008 року відмінено та направлено на новий судовий розгляд.12.12.2008 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 76, 104 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 23.12.2010 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2008 року до відбуття покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.04.2012 року з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області №26. Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2012 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк 1 рік 8 місяців, 6 днів;

- 08.04.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 23.12.2010 року до відбування покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі із зарахуванням тримання під вартою з 15.05.2012 року по 19.07.2013 року. Звільнений 05.02.2016 року з Солонянської виправної колонії № 21 Дніпропетровської області;

- 09.02.2017 року Ленінським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на строк 3 роки. 11.07.2017 року знятий з обліку Новокадацького районного сектору по відбуванню покарання за постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ, від 27.06.2017 року відмінено іспитового строку та направлено на 3 роки позбавлення волі.;

- 21.11.2018 року Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 09.02.2017 року до відбування покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, із зарахуванням ч. 5 ст. 72 КК України з 09.07.2017 року по 21.11.2018 року. Звільнений 26.07.2019 року з Солонянської виправної колонії № 21 Дніпропетровської області у зв`язку з відбуттям строку покаран;

- 26.08.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки, строк відбування покарання рахувати з 22.06.2020 року.

- 01.12.2020 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровськ засуджений за ч. 2 ст. 310 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим за даним вироком поглинуто покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 26.08.2020 року. До відбування покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 10.07.2023 року Марганецьким міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на строк 5 років 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинути покарання по вироку від 01.12.2020 року до відбування 5 років шести місяців позбавлення волі строк від 22.06.2020 року

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України вчиненого при наступних обставинах. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. В період дії воєнного стану, а саме 04 жовтня 2023 року, приблизно о 23 год. ОСОБА_4 , знаходячись поблизу буд. 32 по вул. Гетьманська, м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., побачив біля вказаного будинку на лавці ОСОБА_7 у якого через плече була одягнута чоловіча сумка зеленого кольору, у якій, на думку ОСОБА_4 , могли знаходитись цінні речі. В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме чоловічої сумки зеленого кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «ZTE BLADE V30» модель «ZTE 9030, 4gb/128 gb», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, підійшов до ОСОБА_7 та усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин під час воєнного стану, шляхом ривку, зірвав сумку, надіту через плече у ОСОБА_7 , у якій знаходився мобільний телефон марки «ZTE BLADE V30» модель «ZTE 9030, 4gb/128 gb», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон марки «ZTE BLADE V30» модель «ZTE 9030, 4gb/128 gb», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , покинув місце вчинення злочину, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майновий збиток у розмірі 3833 грн. 33 коп.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім цього, відповідно до Указу Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Так, 25 жовтня 2023 року, приблизно о 13 год. 22 хв., ОСОБА_4 , знаходячись поблизу буд. 55 по вул. Гетьманська, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області побачив у руках ОСОБА_8 , поліетиленовий пакет, в якому знаходився блендер марки «Tefal», чорного кольору, потужністю 1000 ВАТ. В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме, пакету в якому знаходився блендер марки «Tefal» чорного кольору, який належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, підійшов до ОСОБА_8 та усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин під час воєнного стану, шляхом ривку, вихопив з правої руки ОСОБА_8 пакет, у якому знаходився блендер марки «Tefal» чорного кольору. Після чого наніс один удар правою ногою в область голови потерпілого ОСОБА_8 з метою, щоб останній припинив його переслідувати, чим завдав фізичного болю потерпілому. Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи в своїй правій руці викрадений пакет, всередині якого знаходився блендер марки «Tefal» чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , покинув місце вчинення злочину, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майновий збиток.

Слідчій в клопотанні зазначає, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3, п.5, ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є підозра, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 вказала, що заперечує у задоволені заявленого клопотання. Дійсно є кримінальне провадження, але ОСОБА_9 співпрацює зі слідством, визнав свою вину. Вважає, що ризики, передбачені п. 1., п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, нічім не обґрунтовані. Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то ОСОБА_9 вину визнає, кається, впливати на свідків не буде, він судимий, але до нього може бути застосовано інший запобіжний захід, такий як домашній арешт. Згідно практики суду, очікуване покарання не може бути підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_9 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав, підтримує позицію захисника, вказав, що має місце проживання, живе з матір`ю та має тимчасовий заробіток.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_10 , слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.

Відомості про кримінальне провадження за №0001345 від 11 жовтня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

26 жовтня 2023 р. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану, та за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, крім того, ОСОБА_4 засуджений 10.07.2023 року Марганецьким міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на строк 5 років 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинути покарання по вироку від 01.12.2020 року до відбування 5 років шести місяців позбавлення волі строк від 22.06.2020 року, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів. Таким чином, ОСОБА_4 маючи можливість вільного пересування, на шлях виправлення не стає та може продовжити вчиняти інші злочини, продовжити свою злочинну діяльність.

Слідчий суддя не встановив наявність ризиків передбачених п.1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені, а тому на думку слідчого судді це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому ризики для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахувати не може.

Наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 , щодо можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення, який доведений слідчим, дає слідчому судді беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.10.2023 р., він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану, та як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 23 грудня 2023 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1