ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2339/23 Справа № 203/4716/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 12 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на повідомлення прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 про підозру від 18 червня 2023 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні № 0000143.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що при складанні оскаржуваного повідомлення про підозру до нього було внесено усі передбачені процесуальним законом реквізити, його підписано уповноваженими особами та вручено у встановленому КПК України порядку підозрюваному. Протоколи за результатами негласних слідчих (розшукових) дій містять відомості, які не тільки не суперечать висновкам слідчих суддів про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, а й знаходяться в логічному зв`язку з версією подій, викладених в повідомленні про підозру (зокрема, неодноразове спілкування з приводу можливого одержання наркотичних речовин (з видозміненою їх назвою з метою конспірації), зустріч з особами, які б могли передати такі речовини тощо). Крім того, слідчий суддя врахував, що відповідно до наявних у справі матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 неодноразово перевірялась слідчим суддею при обранні та продовженні відносно нього запобіжного заходу, а також при розгляді Дніпровським апеляційним судом апеляційних скарг на ухвали слідчого судді про обрання та продовження запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ,просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що зміст підозри та визначена органом досудового розслідування правова кваліфікація є очевидно необґрунтованою. Слідчий суддя не здійснив перевірку жодного документа, який мав би підтверджувати достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_8 , що свідчить про неповноту судового розгляду. Оцінка достатності доказів для підозри ґрунтується виключно на тексті самого повідомлення про підозру, без оцінки інших матеріалів зокрема, доказів сторони обвинувачення, тобто на суто теоретичній його оцінці, що суперечить вимогам ст.370 КПК України. Жодних інших доказів, які б пов`язували особу підозрюваного з кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, слідчим суддею не досліджувалось, прокурором матеріали кримінального провадження не надано, а судове провадження таких документів не містить. Судовий розгляд у суді першої інстанції здійснено без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження. Крім того, зазначає, що повідомлення про підозру було вручено неуповноваженою особою.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали, долучені до скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином виконав вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією в м.Дніпро) ТУ ДБР, розташованого в м.Полтава, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000143, відомості про яке внесено до ЄРДР 12 травня 2022 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 червня 2023 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.255, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, що виразилося в участі у злочинній організації, вчинене службовою особою з використанням службового становища; пособництві у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також пособництві у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації; пособництві в організації або утриманні місць для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненому із корисливих мотивів.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність повідомлення про підозру фактичним обставинам справи та відсутність достатніх доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, є безпідставними з огляду на наступне.

Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 276 КПК України).

Повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (ст. 277 КПК України).

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування - стандарт «обґрунтованої підозри», доведення «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст. ст. 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 та інші статті КПК України), так і слідчими, прокурорами (ст. ст. 134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняттям відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», апеляційний суд дійшов висновку, що для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів, наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваного ОСОБА_8 та правильності правової кваліфікації його дій, проте при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.

Вирішення питання доведеності винуватості особи та правової оцінки дій (правової кваліфікації) є завданнями судового розгляду кримінального провадження, під час якого суд першої інстанції буде безпосередньо досліджувати всі докази, надані сторонами кримінального провадження, та надавати їм правову оцінку, зокрема і з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись при цьому стандартом доведення «поза розумним сумнівом», який є значно вищим порівняно зі стандартами «достатніх підстав (доказів)» та «обґрунтованої підозри».

На даній стадії кримінального провадження правова кваліфікація дій особи є попередньою і під час судового розгляду за умови доведеності або недоведеності ознак кримінального правопорушення саме суд під час винесення судового рішення по суті обвинувачення надає остаточну правову кваліфікацію діям особи.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя надав оцінку кожному доводу сторони захисту та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про те, що доводи сторони захисту не свідчать про очевидну і категоричну недопустимість доказів, на яких ґрунтується повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що при складанні оскаржуваного повідомлення про підозру до нього було внесено усі передбачені процесуальним законом реквізити, його підписано уповноваженими особами та вручено у встановленому КПК України порядку підозрюваному.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З викладеного слідує, що всупереч доводам захисника слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Дніпро) ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_10 , який відповідно до матеріалів кримінального провадження входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні за №0000143, у відповідності до вимог вищевказаного закону мав право вручити повідомлення про підозру ОСОБА_8 .

Посилання захисника на те, що повідомлення про підозру має вручатись саме тією особою, яка його підписала, не ґрунтується на вищевказаних вимогах ст. 278 КПК України, яка регулює порядок вручення повідомлення про підозру та не передбачає такої вимоги.

При цьому, твердження захисника про необхідність надання прокурором, який підписав повідомлення про підозру, доручення іншим особам на її фактичне вручення, суперечать вимогам ч. 2 ст. 481 КПК України, яка передбачає надання такого доручення лише у разі здійснення повідомлення про підозру спеціальним суб`єктам, щодо яких уповноваженим прокурором є саме генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури.

З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на повідомлення останнього про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, в рамках кримінального провадження №0000143.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2023 року про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на повідомлення останнього про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, в рамках кримінального провадження №0000143 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4