Справа № 243/6088/23
Провадження № 1-кп/243/930/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712 від 15.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Краматорського району Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1. 16.11.2020 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; в силу ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки; 2. 10.02.2023 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712 від 15.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1. затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2. закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

3. повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4. направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5. призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

6. доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

В судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 до судового розгляду, зазначивши, що підсудність справи визначена правильно, а підстав для повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження немає. Також прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів. Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які будуть досліджені під час судового розгляду. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , може здійснити дії передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, то вказані обставини можуть спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати забезпеченню виконання процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні. Про що також свідчить відсутність міцних соціальних зав`язків підозрюваного. Так, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровою особою, ніде не працює, є особою, раніше судимою, тому, враховуючи його спосіб життя, можна дійти висновку про відсутність чинників, які б зобов`язували ОСОБА_4 не переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, а також надання бажаних свідчень у подальшому чи давання завідомо неправдивих показань, так як свідки вчиненого кримінального правопорушення на теперішній час слідством ще не встановлені. Перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочинів. Після звільнення на шлях виправлення не став та вчинив тяжке кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується (позбавлення волі на строк від трьох до семи років); вік та стан його здоров`я (стан здоров`я задовільний, пенсійного віку не досяг); міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців (характеризується посередньо), майновий стан (не працевлаштований), існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на можливих свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Натомість, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечні ніж покарання та процедура його відбування. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Вказані обставини свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Посилаючись на викладене, прокурор просить застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Дніпровська УВП (№ 4)» на строк 60 (шістдесят) діб. Додатково прокурор зазначив, що у відношенні ОСОБА_4 є вирок, який не виконаний у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не з`являвся для його виконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що він не має наміру переховуватись або вчиняти інші кримінальні правопорушення, зазначив, що він завжди з`являється за викликом. Стосовно не виконаного вирока пояснив, що він не з`явився, оскільки траса, по якій потрібно було їхати, обстрілювалась, тому він не поїхав.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 , не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що клопотання безпідставне, ризики не доведені.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, виходить з наступного.

Справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Справа розглядатиметься у відкритому судовому засіданні.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Таким чином, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Що стосується заявленого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає наступне.

Частиною третьою статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктами 3, 5 частини 2 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

-до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які прокурором були визнані достатніми, та був складений обвинувальний акт, який в подальшому направлено до суду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Вказане кримінальне правопорушення, згідно ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Так, судом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_4 є раніше судимою особою, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Вирок Слов`янського міськрайонного суду від 10.02.2023, за яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 5 років, на теперішній час не виконаний. Як вбачається з доводів сторони обвинувачення в судовому засіданні, які не були спростовані обвинуваченим ОСОБА_4 , зазначений вирок не був виконаний безпосередньо через неявки ОСОБА_4 , а отже в поведінці обвинуваченого вже наявні ознаки ухилення.

Отже, враховуючи наведене, з огляду також на вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та могли свідчити, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на те, що відносно ОСОБА_4 наявний не виконаний вирок, за яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді обмеження волі на строк п`ять років, суд вважає досить реальною ймовірність настання в майбутньому ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке передбачене за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, суд також приймає та вважає доведеним заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків по кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження та анкетними даними свідків, а отже, може цим скористатися та будь-яким чином здійснити вплив на останніх з метою змусити їх змінити надані раніше, не бажані для ОСОБА_4 , показання, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності. При цьому суд зважає на те, що наразі судове провадження перебуває на підготовчій стадії, та свідки ще не були допитані в судовому засіданні.

Заявлений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, суд також вважає обґрунтованим з огляду на те, що постійних та офіційних джерел доходу обвинувачений не має, стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання не має, раніше неодноразово був судимий за вчинення умисних злочинів, що може свідчити про схильність особи до протиправної поведінки та порушення закону.

Що стосується доводів прокурора про ймовірність настання ризиків, передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ймовірність того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказані ризики суд не приймає через їх недоведеність.

Суд також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув й інші, не пов`язані з триманням під вартою, заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, однак вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що є законні підстави для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом другим частини п`ятої статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, враховуючи особу підозрюваного, який раніше судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, враховуючі тяжкість кримінального правопорушення, яке ОСОБА_4 інкримінується, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 80520,00 грн, та вважає, що застава в такому розмірі здатна запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

У разі внесення обвинуваченим у будь-який момент до 02 лютого 2024 року застави, вважаю за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені частиною 5 статті 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Згідно ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який було продовжено на підставі Указу Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України від 17.08.2022 року № 2500-ІХ, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу.

З огляду на викладене вище, дистанційну роботу суду та згоду учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду судового провадження в режимі відеоконференцзв`язку, суд вважає за необхідне здійснювати дистанційне судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , - в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 314, 315, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 14 грудня 2023 року о 14 годині 30 хвилин.

Здійснювати дистанційне судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - в режимі відеоконференцзв`язку.

Хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 днів, тобто до 02 лютого 2024 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520,00 грн. (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень 00 копійок), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 02 лютого 2024 року включно.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за першим викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, - до відома, та до державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», - для виконання.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 05.12.2023 о 16-30 год.

Суддя ОСОБА_1