Справа № 538/1782/23
Провадження № 1-кп/538/300/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурораОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000530 від 17.08.2023 р. по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яхники Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, осіб на утриманні немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2023 близько 07:00 ОСОБА_6 , правомірно перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , помітив мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 93/64 GB», синього кольору у чохлі чорного кольору, який належав потерпілій ОСОБА_5 та лежав на поверхні дивану у приміщенні спальної кімнати, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. У подальшому ОСОБА_6 , впевнившись у відсутності інших сторонніх осіб та будучи переконаним, і що за ним ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, повторно з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану запровадженого на території України, викрав вказаний мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 93/64 GB» у працюючому стані без пошкоджень з ознаками бувшого у використанні, після чого покинув приміщення будинку та розпорядився ним на власний розсуд. Відповідно ОСОБА_6 своїми протиправними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків, які згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/12791-ТВ від 21.08.2023 складають 3500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно 7 серпня цього року був вдома у брата та його співмешканки ОСОБА_5 в с. Бербениці, побачив на дивані в кімнаті телефон і поїхав з ним додому в с. Яхники. Виступаючи в судових дебатах просив суворо не карати, зазначив що на даний час намагається працевлаштуватися, зокрема знаходиться на випробувальному терміні.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 8 серпня 2023р. поїхала до сестри в с. Яхники, дома залишила свій телефон, щоб зі співмешканцем ОСОБА_7 можна було поговорити. Пізніше, коли зателефонува з іншого свого телефона на залишений свій же телефон, трубку взяв ОСОБА_8 , на її питання, чому телефон знаходиться не в неї дома, той сказав, що телефон забрав умисно. При цьому вона йому повідомила, що звернеться до поліції, що власне і зробила. В судових дебатах просила суворо не карати, адже обвинувачений їй повернув телефон, повідомила, що тоді дещо погарячкувала звернувшись до поліції.

Обвинувачений не заперечував правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно і скоєне в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи обвинуваченому міру покарання, враховує характер та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є корисливими, відноситься до тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи в суді, дані, які характеризують його особу.

Так, за місцем проживання обвинуваченого негативна характеристика на нього відсутня,він є судимим, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяного збитку шляхом повернення майна.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що за місцем проживання негативна характеристика на нього відсутня, він має не погашену судимість, наявність пом`якшуючих покарання обставин, незважаючи на обставину, що обтяжує покарання, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі у виді 5 років позбавлення волі.

При цьому вищевказані обставини, а також думка потерпілої, яка просила суворо обвинуваченого не карати, незважаючи на досудову доповідь, відповідно до якої виправлення особи не можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, дають суду підстави для висновку, що виправлення ОСОБА_4 таки можливе без відбування покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК Українита призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 93/64 GB», синього кольору у чохлі чорного кольору із ознаками бувшого у використанні, у працюючому стані, без пошкоджень, що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити останній.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1