Справа № 643/6443/23
Провадження № 1-кп/643/490/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002249 від 29.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0002249 від 29.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні 18 жовтня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання щодо зобов`язання працівників СІЗО доставити його для проходження повного медичного обстеження та надання необхідної медичної допомоги до Харківської міської лікарні №4. В обґрунтування клопотання обвинувачений посилався, що він страждає захворювання серця, гіпертонічну хворобу, гепатит С, простатит та гострий зубний біль, однак у медичній частині СІЗО йому не надається належна медична допомога, що є неприпустимим.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підзахисного підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилався, що до компетенції суду не відноситься вирішувати питання щодо забезпечення обвинуваченому у кримінальному провадженні надання медичної допомоги у конкретній медичній установі, зазначив, що жодних доказів щодо стану здоров`я ОСОБА_4 суду не надано, а вимогами ст. 206 КПК України визначено компетенцію слідчого судді, а не суду.

Суд, вислухавши обвинуваченого, його захисника, думку прокурора, дослідивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , доходить висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями статті 206 КПК України закріплено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як унормовано вимогами статті 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 затверджено порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених.

Пунктом 2.3 зазначеного Порядку передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Поряд із цим, відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Зазначені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що уповноважені особи СІЗО, лікар медичної частини та керівництво, зобов`язані на прохання особи, яка утримується під вартою, обстежити її та надавати належну медичну допомогу, а в разі неможливості вчинити ці дії, самостійно, у межах СІЗО, організувати обстеження особи узятої під варту, згідно зазначеного судом Порядку.

При цьому, винесення судом ухвали в такому випадку не є обов`язковим.

Ураховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 , який утримується під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» заявляє про ненадання йому медичної допомоги та належного лікування в умовах СІЗО, суд доходить висновку, що з метою недопущення порушення прав обвинуваченого ОСОБА_4 на отримання необхідної медичної допомоги, необхідно зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для встановлення наявних в нього захворювань та надання йому необхідної медичної допомоги, в тому числі із можливістю залучення відповідних лікарів-фахівців, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року.

Що стосується вимог клопотання про зобов`язання працівників СІЗО доставити ОСОБА_4 для проходження повного медичного обстеження та надання необхідної допомоги до Харківської міської лікарні №4, то вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду, а відтак, клопотання обвинуваченого в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 206, 350 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надання йому необхідної медичної допомоги, в тому числі із можливістю залучення відповідних лікарів-фахівців, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року.

Зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 з медичними висновками, складеними за результатами проведеного обстеження та лікування.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома, направити керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1