Провадження №1-кп/523/656/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000510 від 25.07.2021р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тригради Красноокнянського району Одеської області, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей 2016, 2019, 2021 років народження, не офіційно працюючого продавцем на ринку, волонтера БО «Благо-світ», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2021р., приблизно о 02год. 00хв., ОСОБА_5 перебуваючи по вул. Маловського в м. Одесі, побачив раніше незнайому йому жінку, з якою вирішив познайомитись та пригостити слабоалкогольним напоєм. Далі, ОСОБА_5 познайомившись з жінкою, яка представилась на ім`я ОСОБА_7 , запропонував їй випити, на що вона надала згоду. Після чого, вони вдвох підійшли до магазину «Продукти», розташованому по вул. Маловського,12, де ОСОБА_5 придбав дві пляшки слабоалкогольного напою «Шейк», і вони пішли по вул. Маловського в бік вул. Ак. Воробйова. В ході розмови, жінка повідомила ОСОБА_5 , що йде додому, на що останній за власною ініціативою згодився провести останню. Дійшовши до вул. Агрономічної кут. вул. Нежданової, ОСОБА_7 попросила ОСОБА_5 її почекати та відійшла справити природні потреби. Через деякий час, ОСОБА_7 повернулась до ОСОБА_5 , який стояв неподалік і чекав на неї та в цей час, у нього виник злочинний намір, направлений на заволодіння належного ОСОБА_7 майна, реалізуючи який, він діючи умисно, з метою особистого збагачення, наніс удар ногою в область паху потерпілій, після чого, шляхом ривку відкрито заволодів її сумкою, сірого кольору, вартістю 350грн., всередині якої знаходилось належно ОСОБА_7 майно: мобільний телефон марки «SAMSUNG», у корпусі чорного кольору, вартістю 2350грн., грошові кошти в розмірі 300гривень, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , та намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, на що потерпіла почала кричати, щоб він припинив свої протиправні дії, проте, ОСОБА_5 не відмовився від доведення злочину до кінця та продовжив втікати з метою утримання викрадених речей, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2650гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , який є особою відповідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей 2016, 2019, 2021 років народження, волонтера, приймав участь як доброволець у боях під Гостомелем та обороні Києва, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою відповідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітніх дітей 2016, 2019, 2021 років народження, волонтера, приймав участь як доброволець у боях під Гостомелем та обороні Києва, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung» - повернути за належністю ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1