У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р. м. Кобеляки

Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки клопотання про зміну місця зберігання арештованого майна,

Встановив:

18 грудня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання власника арештованого майна ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна.

Клопотання мотивоване тим, що СВ відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000369 від 11.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом ДТП від 10.11.2023 року на автодорозі Кобеляки-Білики. Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.11.2023 року накладено арешт на автомобіль ВАЗ 211040 д.н.з. НОМЕР_1 та передано на зберігання на територію відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. Враховуючи, що у відділенні поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області не має спеціального майданчика для належного зберігання вилучених транспортних засобів, на даний час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, до автомобіля як речового доказу мають вільний доступ сторонні особи, що в таких умовах унеможливлює подальше зберігання автомобіля, а відділення поліції не має можливості зберігати автомобіль належним чином, що ставить під загрозу збереження речового доказу та майна в цілому.

Таким чином, власник ОСОБА_3 прохав змінити місце зберігання арештованого майна, а саме: передати автомобіль ВАЗ 211040 д.н.з. НОМЕР_1 йому на відповідальне зберігання за адресою: смт. Білики, вул. Валентина Замкового (бувша 1 Травня), 42 Полтавського району Полтавської області, де є всі умови для належного зберігання речового доказу.

Власник ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність. Клопотання підтримує.

Фактичний користувач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність. Клопотання підтримує.

Прокурор ОСОБА_5 подав заяву про проведення судового засідання без його участі. В задоволенні клопотання прохав відмовити з огляду на його невідповідність вимогам КПК України та в зв`язку з відсутністю підстав для зміни місця зберігання транспортного засобу і його потребою для подальшого досудового розслідування та проведення експертних досліджень.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання та матеріали справи про арешт майна, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.11.2023 року накладено арешт, зокрема, на автомобіль ВАЗ 211040 д.н.з. НОМЕР_1 та передано на зберігання на територію відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Порядок розгляду питання про скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України.

Заявляючи вимогу про зміну місця зберігання речових доказів, власник майна ОСОБА_3 фактично просить слідчого суддю частково скасувати ухвалу слідчого судді від 14 листопада 2023 року про накладення арешту на майно, хоча такого клопотання слідчому судді не подавалось та не зазначались підстави для частково скасування арешту майна.

Водночас, зміна місця знаходження арештованого майна чи передача його на відповідальне зберігання третім особам, власнику або володільцю, буде порушенням процесуального порядку накладення та скасування арешту на майно, оскільки тим самим будуть порушені заборони користування чи володіння.

Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них визначено в ст. 100 КПК України, яка не містить норм щодо порядку розгляду клопотань щодо зміни місця зберігання речових доказів, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170, 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до пункту 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Також умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання (пункт 5 Порядку).

Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Зі змісту зазначеного вище вбачається, що відповідальними за зберігання речових доказів є сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ.

Особа, яка подала клопотання, не позбавлена права звернутися з клопотанням про зміну місця зберігання речових доказів у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, до слідчого, прокурора.

Разом з тим, до повноважень слідчого судді не віднесено вирішення долі речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, оскільки питання щодо речових доказів вирішується судом при постановленні вироку, що випливає з норм ст. 335 КПК України.

Таким чином, вимога, яка заявлена в клопотанні, не віднесена до компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання про зміну місця зберігання арештованого майна та вважає за необхідне в задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Керуючись статтями 100, 174 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна в кримінальному провадженні № 0000369 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Слідчий суддя