Справа № 754/3328/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3825/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою неодруженого, інваліда 2 групи, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2011 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнився 26.04.2014 р. по амністії;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2020 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту, звільнився 08.12.2020 по відбуттю строку,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим же вироком прийнято рішення щодо процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_7 04.02.2023 приблизно о 22.30 год., знаходячись біля магазину «Сільпо» по пр. Червоної Калини, 75/2 в м. Києві, допомагаючи потерпілому ОСОБА_9 підвестися, побачив, що у останнього з лівої кишені куртки виглядає мобільний телефон «ОРРО АЗІ», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3418 грн., в який була вставлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , яка майнової цінності для потерпілого не становить, після чого у нього виник протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення вказаного чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05.30 год. 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 за № 133/2022, від 18.04.2022 за № 259/2022, від 22.05.2022 за № 341/2022, від 12.08.2022 за № 573/2022, від 07.11.2022 за № 757/2022 та від 06.02.2023 за Л-58 2023, строком на 90 діб, до 20.05.2023 року.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, витягнув з лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон «ОРРО А31», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3418 грн., в який була вставлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , яка майнової цінності для потерпілого не становить, та, утримуючи вказане чуже майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що відсутність мотивації і обґрунтування при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є порушенням вимог ст. 75 КК України та вимог ст. 370 КПК України.

Фактично в даному кримінальному провадженні обвинувачений під тягарем викриття правоохоронними органами та неминучого покарання, вільно використовуючи право на захист, скористався можливістю визнати себе винним, прагнучи уникнути справедливого покарання за вчинене та зменшити його розмір.

Поза увагою суду залишилось і те, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за корисливі та інші злочини, у тому числі - за тяжкий корисливий злочин, відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства. Однак належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став.

Також судом не враховано при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання конкретні обставини та тяжкість вчиненого злочину. Фактично обвинувачений скористався безпорадним станом потерпілого і підступно під виглядом допомоги таємно викрав його мобільний телефон.

З урахуванням поширеності кримінальних правопорушень проти власності та їх підвищеної суспільної небезпеки саме в умовах воєнного стану, Верховною Радою України 03.03.2022 прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», яким внесено зміни та доповнення до Кримінального кодексу України, зокрема, до ст. 185 даного Кодексу, щодо посилення кримінальної відповідальності за вчинення таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_7 кримінальне покарання із застосуванням ст. 75 КК України, судом проігноровано умови та обставини, за яких вчинено інкримінований йому тяжкий злочин та проігноровано ідею законодавця щодо забезпечення приватної і загальної превенції в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що влітку йому ампутували нову і він не уявляє, як зможе перебувати у виправній колонії, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2 групи, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 15.07.2020 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 буде призначення йому покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, та застосуванням звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст.75 КК України.

Всупереч доводам прокурора те, що ОСОБА_7 вчинив злочин в умовах воєнного стану, знайшло своє відображення у правовій кваліфікації і призначеному судом першої інстанції покаранні, враховуючи зокрема і те, що кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки в умовах воєнного стану посилена.

При цьому, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 судимості, саме по собі не перешкоджає застосуванню щодо нього положень ст.75 КК України та не свідчить про неможливість його виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі. При цьому повне визнання вини обвинуваченим, в сукупності з іншими даними щодо його особи, зокрема стану здоров`я, спростовують доводи прокурора щодо підвищеної суспільної небезпеки особи обвинуваченого та його небажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу обвинуваченого і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів, а твердження прокурора про необґрунтоване звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, є безпідставними.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: