В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в місті Кобеляки кримінальне провадження № 0000249 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, маючого вищу освіту, працюючого в ТОВ «Братислава» на посаді директора, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

учасники справи:

прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисники - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпіла - ОСОБА_13 ,

представники потерпілої - адвокати ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В :

24 березня 2019 року близько 6 години 50 хвилин по вулиці Покровська в м. Кобеляки (автомобільна дорога Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка) рухався автомобіль Range Rover, днз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 в сторону нерегульованого перехрестя у напрямку м. Решетилівка.

Наближаючись до цього перехрестя, водій ОСОБА_3 неправильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну, рухаючись по другорядній дорозі, діючи необережно, в порушення п. 16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, не надав дорогу автомобілю марки Chevrolet Aveo, днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_16 , котрий наближався до даного перехрестя по головній дорозі, без зупинки виїхав на вищевказане перехрестя, де здійснив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Aveo, днз НОМЕР_2 .

В результаті порушень п. 16.11, п 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, допущених ОСОБА_3 , наслідком яких сталася дорожньо-транспортна подія, пасажир автомобіля Chevrolet Aveo, днз НОМЕР_2 . ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої хребетно-спинномозкової травми, перелому другого шийного хребця (С2), забою спинного мозку, епідуральної гематоми (кров над твердою оболонкою спинного мозку) на цьому рівні; закритої травми грудей: перелому передніх відрізків 2-3-4 ребер зліва, перелому задніх відрізків 10-11-12 ребер справа, синці лівої половини грудної клітки; синці по зовнішній поверхні правого стегна, правої гомілки, тильної поверхні лівої кисті.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.16.11 та п. 2.11розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), а саме: п.16.22 ПДР України: на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; п.2.1 розділу ЗЗ ПДР України: дорожній знак "Дати дорогу". Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

В умовах даної події, водій автомобіля Range Rover, днз НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, днз НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п. 16.11. п.2.1 розділу 33 ПДР України.

Порушення ОСОБА_3 п. 16.11. та п. 2.1 розділу 33 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_13 спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, цивільний позов потерпілої не визнав. Пояснив, що погоджується, що винен в ДТП, однак не погоджується з тим, що потерпілій були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначив, що дорожнього знаку «дати дорогу» не помітив, оскільки знак був закритий гілками дерев. Відразу ж після ДТП він разом з пасажиром його автомобіля допомогли потерпілій вийти з машини, відстебнули ремінь безпеки. Вона ходила, лаялася. Вони викликали швидку допомогу, оскільки потерпіла була похилого віку і поїхали в лікарню, щоб дізнатися чи є у неї тілесні ушкодження. Він був готовий відшкодувати завдану шкоду, однак водій ОСОБА_17 вимагав сплатити всю вартість автомобіля, на що він не погодився. Оскільки експертизою було встановлено, що потерпілій тілесні ушкодження не завдані, його автомобіль було повернуто. А вже через півроку йому була вручена підозра. Зазначив, що ніякої моральної шкоди потерпілій він не завдав. Всі докази в матеріалах справи є сфальсифікованими. Крім того зазначив, що водій автомобіля Chevrolet Aveo ОСОБА_17 також винен в цій ДТП, оскільки рухаючись по головній дорозі перевищив швидкість, в результаті чого саме він ударив його автомобіль.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується доказами дослідженими судом, а саме:

- Показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила, що 24.03.2019 вранці їхала з сином ОСОБА_16 на базар. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні та була пристебнута ременем безпеки. Відразу не зрозуміла що сталося і де вона. Під час ДТП вона закричала, спочатку її кинуло вперед, потім назад. Прохала відкрити автомобіль, бо не було чим дихати. Хтось допоміг їй вийти з автомобіля. Обпершись об нього вона чекала швидку допомогу. В Кобеляцькій лікарні вона лікувалася кілька днів. Оскільки їй не ставало краще, то попрохала дочку відвезти у обласну лікарню. Продовжила лікування в обласній лікарні. Виписалася з лікарні, оскільки лікарі пропонували операцію, а в неї не було на це коштів. Розмір пенсії складає 2 тисячі гривень, всі кошти пішли на лікування. Турбують сильні болі, вночі погано спить, оскільки ввижається, що на неї їде машина. Має образу на обвинуваченого, оскільки він не цікавився станом її здоров`я, не надав ніякої допомоги. Вважає, що 300 000 грн моральної шкоди буде достатньою компенсацією за пережиті страждання та компенсацією за матеріальні витрати, пов`язані з лікування, поїздками в Полтаву, пошкодженим автомобілем.

- Показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 24.03.2019 він разом з матір`ю, яка перебувала на передньому правому пасажирському сидінні та була пристебнута ременем безпеки, їхали по вулиці Шевченка в м. Кобеляки. Під`їжджаючи до перехрестя, він побачив, що з правої сторони (вул. Червоноармійська (Покровська) стоїть автомобіль МАН з включеним лівим покажчиком і пропускає його. Продовжуючи рух, він побачив, як автомобіль Range Rover, рухаючись по вул. Червоноармійська (після перейменування Покровська) обігнав автомобіль MAN, який стоїть на перехресті виїжджає на це перехрестя та вдаряється в праву сторону його автомобіля. Пасажир автомобіля яким керував ОСОБА_3 , допоміг матері вийти з машини. Мати скаржилася на болі в спині та в голові. Лікуванням матері займалася сестра. ОСОБА_3 пропонував йому кошти за пошкодження автомобіля в розмірі 5000 доларів, однак він відмовився, оскільки вважає, що це коштує 6000 доларів.

- Показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що є дочкою потерпілої ОСОБА_13 . Відразу ж після ДТП вона поїхала в Кобеляцьку ЦРЛ, де перебувала матір. Остання була у важкому психологічному, стресовому стані. Скаржилася на біль, не могла поворушитися, важко говорила. На наступний день її стан не змінився, вона скаржилася на сильні головні болі, не могла повертати голову. Права сторона була синя. В області шиї, ключиці були набряки. Призначення лікаря було неефективним, стан матері погіршувався. Оскільки в Кобеляцькій лікарні було відсутнє необхідне медичне обладнання та вона не бачила професійності лікарів, то нею було ініційовано питання щодо переведення матерів до обласної клінічної лікарні. В Полтавській обласній лікарні матір дообстежили, призначили відповідне лікування. Їй було запропоновано оперативне втручання. Однак мати відмовилася від цього через похилий вік та загальний стан здоров`я і її виписали з лікарні.

- Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка працює лікарем - рентгенологом Кобеляцької ЦРЛ та пояснила, що нею був зроблений опис рентгенограми ОСОБА_13 від 24.03.2019, а саме правого кульшового суглобу та черепу. На них травматичних змін виявлено не було. Опис рентгена шийних хребців не проводила. Також зазначила, що на рентгенограмі можливо виявити лише явно виражений перелом шийних хребців.

- Показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які є лікарями-неврологами в Кобеляцькій ЦРЛ. Зокрема ОСОБА_20 повідомила, що 24.03.2020 вона були викликана у відділення, де перебувала ОСОБА_13 для її огляду, яка скаржилася на головний біль, тремтіння в тілі, знервованість, біль в ділянці правого кульшового суглобу. ОСОБА_21 повідомила, що оглядала ОСОБА_13 27.03.2019 і нею було встановлено, що у хворої обмежені рухи у шийному відділі внаслідок больового синдрому. Також нею поставлено діагноз забій шийного відділу хребта. Пояснила, що на основі рентгенознімка неможливо чітко виявити перелом шийного відділу хребта. Точна діагностика можлива лише шляхом проведення КТ - дослідження. В неї не було даних для діагностування перелому хребта. Вказала, що в історії хвороби ОСОБА_13 мається запис лікуючого лікаря від 25.03.2019, де встановлений діагноз - забій шийного хребця, забій грудної клітки.

- Показаннями свідка ОСОБА_22 , який працює завідуючим травматологічного відділення Кобеляцької ЦРЛ, та повідомив, що був лікуючим лікарем потерпілої ОСОБА_13 . З опису рентгенознімка ОСОБА_13 , зробленого лікарем ОСОБА_23 24.03.2019 вбачається, що було зроблено рентген черепа потерпілої. Даних на перелом шийного хребця у нього не було. Ним було постановлено діагноз забій шийного хребця, забій грудної клітки. Вказав, що переломи шийних хребців можливо виявити за допомогою МРТ, КТ. В Кобеляцькій ЦРЛ немає обладнання що стовідсотково б могло визначити переломи шийного відділу хребта. Згідно записів медичних показань для направлення хворої до обласної лікарні не було. Однак вона була направлена до Полтавської обласної лікарні за наполяганням головного лікаря.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться письмовими доказами, дослідженими судом:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.03.2019 з фототаблицями до нього та схемою ДТП, відповідно до якого встановлено та зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася на перехресті вулиць Шевченка - Покровська у м. Кобеляки за участі двох транспортних засобів Range Rover та Chevrolet Aveo. При цьому у схемі, що є додатком до протоколу огляду, зафіксовано місце, де сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме на смузі руху т.з. Chevrolet Aveo, близько 1,5 м від межі перехрестя. Крім того, зафіксовано наявність по напрямку руху автомобіля Range Rover, яким керував обвинувачений ОСОБА_3 дорожніх знаків 2.4 («кінець головної дороги» та 2.1 («дати дорогу» (т.2 а.с.53-61).

- Відеозаписом з камери відеоспостереження, переглянутому у судовому засіданні та протоколом перегляду відеозапису від 02.04.2019, з якого вбачається місце та факт виїзду без зупинки автомобіля Range Rover на перехрестя та момент його зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo (т.2 а.с.87-88).

- Висновком експерта № 200 від 15.04.2019, з якого вбачається що в умовах даної події водій автомобіля Range Rover держ. номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, держ. номер НОМЕР_4 , шляхом виконання вимог п.п. 16.11 та 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Range Rover, держ. номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 16.11 та 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної події водій автомобіля Chevrolet Aveo держ. номер НОМЕР_4 , ОСОБА_16 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобілем Range Rover, держ. номер НОМЕР_3 .

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Chevrolet Aveo, держ. номер НОМЕР_4 , ОСОБА_16 , будь-яких невідповідностей вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди не вбачається (т.2 а.с.71-75).

- Висновком експерта № СЕ-19/104-23/11527-ІТ від 28.01.2023, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля Range Rover ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11, п. 12.4, п. 12.9 «б» та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху. При заданому механізмі події, дії водія автомобіля Range Rover ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.16.11 та дорожнього знака 2.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Висновок експерта № СЕ-19/104-23/11527-ІТ від 28.01.2023 в частині невідповідності дій водія автомобіля Range Rover ОСОБА_3 вимогам п.12.4 та 12.9. «б» ПДР України та невідповідності дій водія автомобіля Chevrolet Aveo вимогам п.п.12,3, 12.4 та 12.9. «б» ПДР України судом до уваги не береться, оскільки експерт виходив з вихідних даних, наданих адвокатом ОСОБА_11 , а саме щодо швидкості автомобіля Range Rover - 80 км/год., а швидкість автомобіля Chevrolet Aveo - 60 км/год, які не підтверджені жодними доказами (т.4 а.с.47-51).

- Висновками експерта № 55 від 27.03.2019, № 161 від 23.09.2019, згідно яких у ОСОБА_13 виявлені легкі тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження у вигляді хребетно-спинномозкової травми (24.03.19) із переломом тіла С2 хребця зі зміщенням, із епідуральним крововиливом та забоєм спинного мозку на цьому рівні, із тетрапарезом із регресом до шийної мієлорадикулопатії зі стійким больовим синдромом церквікокраніологією, правобічною цекрвікобрахіалгією плече-лопаточним периартрозом із вираженим порушенням рухової функції шийного відділу хребта і обох плечових суглобів, помірним стійким тетрапарезом, змішаним в руках, центральним в ногах, посттравматичний стресовий розлад, підшкірна гематома правого стегна, синці на лівій половині грудної клітки в підключичній області, на тильній поверхні лівої кисті, на зовнішній поверхні правої гомілки (т.2 а.с.24-28).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_24 зазначила, що проводила судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_13 оглядала її два рази, відповідно до чого нею було дані висновки експерта № 55 від 27.03.2019, № 161 від 23.09.2019. Потерпіла скаржилася на болі в потиличній частині голови. Про біль в ребрах не говорила. На рентгенограмі перелому шийного відділу немає. На КТ дослідженні вже був виявлений перелом хребта С2. Цим дослідженням вона і керувалася при проведенні експертиз. Перелом шийного хребця - це вже тяжкі тілесні ушкодження. Підтвердила надані нею висновки експерта.

- Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 6 від 14.01.2020. відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлені такі тілесні ушкодження:

а) закрита хребетно-спинномозкова травма (ЗХСМТ):

- перелом другого шийного хребця (С2),

- забій спинного мозку,

- епідуральна гематома (кров над твердою оболонкою спинного мозку) на цьому рівні;

б) закрита травма грудей:

- переломи передніх відрізків 2-3-4 ребер зліва,

- переломи задніх відрізків 10-11-12 ребер справа,

- синці лівої половини грудної клітки;

в) синці по зовнішній поверхні правого стегна, правої гомілки, тильній поверхні лівої кисті.

Враховуючи динаміку опису травматичного процесу в медичній документації, ренгенолоогічні особливості травматичних змін, виявлених при комп`ютерній томографії та МРТ-дослідженні, співставляючи з даними матеріалів кримінального провадження, експерти вважають, що всі тілесні ушкодження у ОСОБА_13 утворилися майже одномоментно під час ДТП 24.03.2019 року близько 7 години і не могли утворитися при самозаподіянні.

Механізм отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень полягав у наступному:

- компресійне навантаження на нижній відділ хребта з різким його перерозгинанням та згинанням під дією інерційних сил, які виникли при зіткненні транспортних засобів, призвело до утворення перелому С2, забою та епідуральної гематоми спинного мозку на цьому рівні;

- закрита травма грудей: множинні переломи передніх відрізків ребер зліва з синцем та задніх відрізків ребер справа утворилися від ударно-стискаючої дії на грудну клітку спинки переднього пасажирського сидіння та ременя безпеки;

- синці по зовнішній поверхні правого стегна та гомілки утворилися від контактної взаємодії з частинами салону автомобіля, якими могла бути внутрішня панель передніх правих дверей; синець на лівій кисті міг утворитися при контактуванні як з передньою панеллю, так і з іншими частинами салонну автомобіля "Chevrolet Aveo".

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_13 по ступеню тяжкості кваліфікуються так: а) перелом другого шийного хребця з забоєм спинного мозку та епідуральною гематомою - тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя; б) перелом ребер з синцями грудної клітки - ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; в) синці кінцівок - легкі тілесні ушкодження (т.2 а.с.78-86).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 підтвердила висновок експерта та додатково пояснила, що під час проведення комісійної експертизи експертами було ретроспективно виявлені переломи ребер в динаміці, на контрольних знімках.

Даний доказ суд вважає допустимим, оскільки відсутня пряма заборона на включення до складу комісії лікаря, який проводив обстеження особи. Посилання захисника ОСОБА_10 на ст. 79 КПК України є безпідставним.

- Висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 6/157 від 15.03.2022, згідно якого у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) Закрита хребетно-спинно-мозкова травма (ЗХСМТ):

- косо-поперечний перелом заднього відділу тіла другого шийного хребця (С2) з відривом більшої частини по дорсально-бічній (заднє-бічній) поверхні зліва, з розповсюдженням на обидві ніжки та розходженням отворів поперечних відростків, більше зліва, до 5мм.,

- епідуральна гематома на рівні перелому другого шийного хребця, - забій спинного мозку;

б) Закрита травма грудної клітини (ЗТГК):

- переломи передніх відрізків 2-3-4 ребер зліва без зміщення,

- переломи задніх відрізків 10-11-12 ребер справа з невираженим зміщенням,

- синці м`яких тканин лівої частини грудної клітки: над молочною залозою та під пахвою;

в) синці по зовнішній поверхні правого стегна, по тильній поверхні лівої кисті.

Усі виявлені тілесні ушкодження за своїми морфологічними характеристиками, клінічним перебігом відповідають даті їх утворення 24.03.2019 і могли утворитися близько 7 години внаслідок ДТП.

Під час проведення даної повторної комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_13 03.02.2022 року було виконано контрольну комп`ютерну томограму шийного відділу хребта, за результатами якої було виявлено консолідуючий перелом другого шийного хребця, більш виражений заднє-лівій частині його тіла, та локальну осифікацію по задній поверхні, як залишкові зміни епідуральної гематоми.

Враховуючи морфологічну характеристику, анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень, їх взаємне розміщення, результати проведених контрольних КТ досліджень 03.02.2022 року, співвставляючи їх з даними кримінального провадження експерти вважають, що всі тілесні ушкодження у ОСОБА_13 повністю узгоджуються з умовами дорожньо-транспортної пригоди 24.03.2019 року близько 7 години, а механізм їх утворення полягав у наступному:

- під час зіткнення транспортних засобів під дією інерційних сил відбулося різке зміщення тіла ОСОБА_13 на передньому пасажирському сидінні, яке було фіксоване паском безпеки від правого надпліччя до лівої бічної частини тулуба;

- перерозгинання та наступне згинання у шийному відділі хребта призвело до утворення комплексу хребетно-спинномозкової травми;

- різке зміщення менш фіксованих частин тулубу лівої верхньої та правої нижньої частин грудної клітини на межі із паском безпеки зумовило деформацію грудної клітки та утворення переломів ребер ліворуч;

- одночасна ударна та ударно-стискаюча дія на грудну клітину спинки переднього пасажирського сидіння призвела до виникнення переломів нижніх ребер праворуч:

- від дії паска безпеки утворилися синці у лівій частині тулуба;

- синець по зовнішній поверхні правого стегна міг утворитися від ударної взаємодії з частинами салону автомобіля, якими могла бути внутрішня панель передніх правих дверей;

- синець на лівій кисті міг утворитися при контактуванні як з елементами передньої панелі, так і з іншими частинами салону автомобіля "Chevrolet Aveo" під час дорожньо-транспортної пригоди.

При проведенні цієї повторної комісійної судово-медичної експертизи, шляхом виконання контрольних комп`ютерних томограм та співставлення рентгенологічної картини в динаміці, було встановлено, що всі комп`ютерні томограми шийного відділу хребта та органів грудної клітки належать одній особі, а саме ОСОБА_13 (т.4а.с.37-53).

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_26 та ОСОБА_27 підтвердили висновок повторної комісійної експертизи. Додатково пояснили, що під час проведення експертизи у потерпілої ОСОБА_13 були виявлені ознаки переломів передніх відрізків 2-3-4 ребер зліва без зміщення та задніх відрізків 10-11-12 ребер справа з невираженим зміщенням. Посилання в тексті висновку про наявність переломів 2-3-4 ребер справа та 10-11-12 ребер зліва є технічною опискою.

- Мультиспіральною коп`ютерною томографією від 28.03.2019 ОСОБА_13 , відповідно до висновку якої встановлено: КТ перелому тіла С2 хребця, асиметрії в сегменті С1- С2 (т.2 а.с.103).

- Випискою з історії хвороби № 1277, з якої вбачається, що ОСОБА_13 проходила лікування в травматологічному відділенні КНП «Кобеляцька ЦРЛ» з 24.03.2019 по 28.03.2019 з діагнозом забій м`яких тканин шийного відділу хребта, забій правого стегна (т.2 а.с.104).

Посилання захисника ОСОБА_10 на недопустимість цього доказу, оскільки маються дві виписки з історії хвороби № 1277, які різняться лише словом «за наполяганням» та «за узгодженням» є неспроможними, оскільки це не спростовує факту лікування потерпілої ОСОБА_13 в Кобеляцькій ЦРЛ та встановленого їй діагнозу та в подальшому продовження нею лікування в Полтавській обласній клінічній лікарні.

- Випискою з медичної карти (історії хвороби) стаціонарного хворого № 6848, з якої вбачається, що ОСОБА_13 проходила лікування в нейрохірургічному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР» з 28.03.2019 по 05.04.2019 з діагнозом: перелом С2 хребця зі зміщенням, тип ПВ N3 M2, із епідуральним крововиливом та забоєм спинного мозку на цьому рівні (клінічно), розвитком тетрапарезу по типу Броун-Сікара. Травматичний забій правого плечового суглобу, грудної клітки праворуч. Забій, підшкірна гематома правого стегна. Забій серця?. Забій м`яких тканин грудної клітки (т.2 а.с.105).

Відповідно до висновків № 18 від 24.03.2019 та № 19 від 24.03.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у ОСОБА_16 та ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено (т.2 а.с.64-65).

Суд в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова», розглянувши доводи обвинуваченого, захисника, наведені на захист обвинуваченого щодо недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, оскільки наявність, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень отриманих потерпілою ОСОБА_13 є сфальсифікованими, винуватості у ДТП ОСОБА_28 через перевищення ним швидкості руху, оцінивши їх відповідно до вимог ст. 94 КПК України у сукупності із дослідженими судом доказами, дійшов висновку необхідності їх відхилення, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, свідків, належними та допустимими письмовими доказами, дослідженими судом, які вищенаведені у цьому вироку.

Твердження захисника ОСОБА_29 про те, що лікарі Кобеляцької ЦРЛ не констатували перелом другого шийного хребця у потерпілої ОСОБА_13 , а отже вона його отримала можливо під час переїзду до Полтавської обласної лікарні спростовується висновком повторної комісійної експертизи № 6/157 від 15.03.2022, де вказано, що основним методом діагностики пошкодження хребта є комп`ютерна томографія шийного відділу хребта, а магнітно-резонансна томографія шийного відділу хребта є основним методом діагностики пошкоджень спинного мозку. Саме КТ-дослідження є провідним, а отже достатнім для діагностування перелому другого шийного (С2) хребця. Відповідно саме КТ - дослідженням № 1693 від 28.03.2019 було підтверджено наявність такого перелому у ОСОБА_13 . Лікарі-фахівці - травматолог та невролог Кобеляцької ЦРЛ не мали можливості в умовах цього медичного закладу отримати дані комп`ютерної томографії, як основного методу діагностики переломів шийного відділу хребта. У наданій не експертизу медичній документації міститься опис таких клінічних явищ: тетрапарез, зниження сухожильних рефлексів рук і ніг, які поступово наростали починаючи вже з 24.03.2019 (див. огляд невролога), виражений біль у шийному відділ хребта.

В цьому ж висновку експертами констатовано, що перелом другого шийного хребця може не відразу супроводжуватися порушеннями функцій спинного мозку.

В переважній більшості випадків, після травми спинного мозку постраждалі певний проміжок часу можуть нормально рухатися (так званий світлий проміжок), але потім, в результаті його стиснення над і під оболонковими гематомами, порушення крово- і ліквородинаміки, наростання реактивних явищ, набряку та набухання мозку, поступово проявляються та наростають клінічні ознаки хребетно-спинно-мозкової травми, що і мало місце у даному випадку. У висновку відмічається про наявність об`єктивних даних про те, що ОСОБА_13 отримала травму шийного відділу хребта до госпіталізації її екстреною медичною допомогою в Кобеляцьку ЦРЛ. Відповідно, можливість утворення такої травми під час перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні у Кобеляцькій ЦРЛ чи під час транспортування до Полтавської обласної лікарні, виключається.

Також необхідно зазначити, що у висновку експерта №6/157 від 15.03.2022 зазначено, що в ході обстеження потерпілої ОСОБА_13 виявлено консолідовані переломи ІІ ребра парастернально зліва та ІІІ, ІV ребер зліва по передній аксілярній лінії та X, XI, XII ребер зправа по лопатковій лінії, що в свою чергу повністю узгоджується з попереднім висновком комісійної судово-медичної експертизи № 6 від 14.01.2020.

Крім того посилання сторони захисту на безпідставне переведення ОСОБА_13 до Полтавської обласної клінічної лікарні є неспроможним, оскільки відповідно до ст. 38 Основ законодавства України про охорону здоров`я кожен пацієнт має право на вільний вибір лікаря та вибір методів лікування.

Твердження обвинуваченого про те, що він не побачив дорожнього знаку «дати дорогу» через його закриття гілками дерев спростовується фототаблицями, доданими до протоколу огляду місця події, з яких вбачається, що дорожні знаки нічим не захаращені та їх видимість не обмежена.

Отже, показання обвинуваченого в частині не визнання вини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать показанням потерпілої та свідків, іншим доказам та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює його показання і вважає, що таким чином він прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а тому суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

А тому, у сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків, вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 , що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_13 , а висновок експерта № 200 від 15.04.2019 підтверджує, що в діях водія автомобіля Range Rover, держ. номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 16.11, п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

У зв`язку з вищевикладеним, докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі вину обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_13 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання не буде достатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність незнятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілим.

Крім того, суд дає оцінку й тому, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем в межах населеного пункту грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, чим проявив байдуже ставлення до здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що він вчинив з необережності тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема, що завдані збитки ним не відшкодовані, вину не визнав, не вибачився за вчинене перед потерпілою. Також враховано позицію представника потерпілої про призначення покарання обвинуваченому, що полягає у реальному відбутті покарання.

З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням не виглядає безальтернативно необхідним.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

До вказаних висновків, суд прийшов, зокрема, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, суд ураховував тяжкість кримінального правопорушення, настання наслідків у виді тілесних ушкоджень потерпілій, форму вини, як то, правопорушення не є умисним, те, що на момент події він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину. Надана захисником ОСОБА_10 копія пенсійного посвідчення ОСОБА_30 не підтверджує факту перебування її на утриманні ОСОБА_3 (т.3 а.с.168). Крім того суду не надано доказів родинних відносин обвинуваченого ОСОБА_3 з ОСОБА_31 .

Також суд враховує висновок Новокадацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ДУ «Центр пробації» що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі та він не становить високої небезпеки для суспільства (т.1 а.с.88-89).

Тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

За змістом п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, свідоме нехтування обвинуваченим правил безпеки та правил дорожнього руху України, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, та враховуючи відомості досудової доповіді про те, що після скоєння ДТП з квітня 2019 по жовтень 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху), що свідчить про те, що порушення ПДР для обвинуваченого ОСОБА_3 є нормою його життя, належних висновків для себе не зробив, продовжує наражати на небезпеку оточуючих та не готовий змінювати свою поведінку, з метою забезпечення міри виховного характеру, суд приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Таким чином при визначенні міри покарання суд виходить із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра (вид і розмір), із застосуванням позбавлення права керування транспортними засобами, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, як ним самим, так і іншими особами.

Вирішуючи справу в частині заявленого потерпілою цивільного позову, суд виходить з наступного.

Потерпілою ОСОБА_13 заявлено позов до ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства СК «Уніка» про стягнення з ОСОБА_3 та ПАТ СК «Уніка» на її користь матеріальних збитків, завданих злочином в розмірі 10 762 грн 29 коп. та стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.

Пізніше потерпілою ОСОБА_13 подана заява про відмову від позовних вимог до ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства СК «Уніка» про стягнення з ОСОБА_3 та ПАТ СК «Уніка» на її користь матеріальних збитків, завданих злочином в розмірі 10 762 грн 29 коп., в зв`язку з тим, що матеріальні збитки в цьому розмірі страховою компанією відшкодовані повністю та остаточно прохає стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. Розмір моральної шкоди обґрунтовано наявністю душевних страждань та переживань, пережитими в зв`язку з ДТП та як наслідком ушкодження її здоров`я. Наявність тілесних ушкоджень, що отримані під час аварії завдали їй страждання, зокрема порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального життя, вона не могла вільно пересуватися та тривалий час знаходилася на лікуванні. Вона до цих пір відчуває головний біль, біль в хребті та шиї, в неї паморочиться голова, постійно відчуває страх та відчай, оскілки аварія та отримані нею травми вплинули на загальне самопочуття, психологічний стан та стан її здоров`я. За час лікування вона відчувала дискомфорт, змушена була пристосовуватися до негативних умов існування. Це їй було важко перенести, оскільки є особою похилого віку. В момент ДТП перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, життя. ОСОБА_3 жодного разу з нею не спілкувався, не цікавився станом її здоров`я, будь-яких пропозицій щодо надання допомоги в лікуванні не надав.

Завданий розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 300 000 грн.

За вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Під моральною шкодою власне маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язані ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима. Можливою є грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки.

Суд вважає, що сам факт отримання потерпілою тяжкого тілесного ушкодження є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань, враховуючи те, що згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Однак суд вважає, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди в сумі 300 000 грн є необґрунтованим, надмірним і не відповідає характеру вчиненого обвинуваченим злочину, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої та іншим негативним для неї наслідкам та враховуючи, що в судовому засіданні потерпілою зазначено, що в цю суму також входить і матеріальні витрати на поїздки, бензин та пошкодження автомобіля.

З урахуванням викладених обставин, зважаючи на вимоги розумності, достатності і справедливості, та враховуючи, що метою відшкодування моральної шкоди є не спосіб збагачення особи, а відшкодування завданої шкоди, суд визначає розмір завданої моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що розмір страхового відшкодування, яке має бути виплачене страховою компанією «Уніка» потерпілій ОСОБА_13 становить 538 грн 12 коп.( 10462,29*5%).

Тому з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути різницю між відповідною страховою виплатою та загальним розміром шкоди у розмірі 99 461 грн 89 коп. (100 000 - 538,12).

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не обирався. Обвинувачений не допускав невиконання обов`язків, покладених на нього КПК, не допускав систематичних безпричинних неявок до суду, тому суд не знаходить підставі для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Речові докази - автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з НОМЕР_4 , ухвалою Кобеляцького районного суду від 18.07.2019 повернутий власнику ОСОБА_16 ; автомобіль Range Rover, д.н.з НОМЕР_3 , ухвалою Кобеляцького районного суду від 08.05.2019 повернутий представнику власника ОСОБА_32 (т.2 а.с95-99).

В справі були проведені експертизи, тому з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути витрати за їх проведення в загальній сумі 1256 грн 08 коп.

Керуючись статтями 2, 7, 368, 371, 374, 395, п.15 ст.615 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 99 461(дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят одну) грн 89 коп. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_3 та ПАТ СК «Уніка» в частині стягнення матеріальних збитків закрити в зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1256 грн 08 коп. витрат за залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя