У Х В А Л А

01 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшла вищезазначена скарга, в якій ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважала вказану постанову передчасною, неконкретизованою й такою, що винесена без проведення об`єктивного досудового розслідування. В обґрунтування скарги вказувала на те, що слідством не було проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, передбачених КПК України, для з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення, не допитано свідків, інших спеціалістів, на які посилається ОСОБА_6 , як на тих, що повинні були зробити свою роботу, але не зробили її, тобто не було проведення ряду необхідних слідчих (розшукових) дій. Відтак, вважала, що факти, викладені в постанові не відповідають дійсності й не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, в зв`язку з чим просила її скасувати.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 , підтримала скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити з мотивів, наведених у ній.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка суб`єкту оскарження відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

З метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, слідчим суддею були витребувані матеріали кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, які були надані слідчим ОСОБА_5 в розпорядження суду.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001899 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом того, що 03 грудня 2021 року до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи під приводом надання допомоги у вирішенні питання з виведення в окрему одиницю чистини будинку шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами на суму 12 500 грн, спричинивши останній матеріального збитку на вказану суму.

Із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 28 січня 2020 року, близько 14 години, ОСОБА_4 зустрілася із ОСОБА_6 , яка повідомила, що зможе надати послуги з виділення частини будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1 , в окрему одиницю. Скаржниця надала їй копії правовстановлюючих документів на будинок та копії інших документів, які були необхідні, й передала їй грошові кошти за вказані послуги в розмірі 1500 грн. Пізніше в один із днів лютого вона зустрілася з ОСОБА_6 в кав`ярні «Едельвейс» і та сказала, що їй потрібно ще 8000 грн для виготовлення висновку експерта щодо можливості виділення частини будинку в окрему одиницю, які ОСОБА_4 їй надала. Через кілька днів остання надала ОСОБА_6 ще 3000 грн для оформлення документів у нотаріуса. В кожному випадку свідком передачі коштів була ОСОБА_7 . Однак, після цього ОСОБА_6 не повідомляла про проведену роботу, і як в подальшому з`ясувалося, остання нічого не зробила, та потім взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки, а коли ОСОБА_4 телефонувала з іншого номеру, то ОСОБА_6 говорила, що зайнята й говорити не може. Коли скаржниця зв`язувалася з останньою через інших осіб, то вона категорично відмовлялася повертати грошові кошти. У зв`язку з викладеним, просила внести відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України, як шахрайство.

Аналогічні обставини про вчинення щодо неї злочину ОСОБА_4 повідомляла слідчому ОСОБА_5 20 вересня 2022 року під час її допиту в якості потерпілої в ході досудового розслідування.

30 вересня 2022 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, слідчий послався на те, що вищевикладене не вбачає в собі складу кримінального правопорушення, однак повністю відповідає ознакам цивільно-правових відносин, а саме укладання усного договору. Вказав, що « ОСОБА_4 , за усної домовленості, не складавши необхідних документів чи розписок, передала грошові кошти готівкою загальною сумою 12 500 грн ОСОБА_6 , до якої з власної ініціативи звернулася про допомогу у виділенні частини будинку, знаючи, що та не є уповноваженою на це законом особою».

Статтею 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб. Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна.

Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, мова йде про шахрайство.

Наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за існування підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Крім того, згідно із практикою Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 березня 2021 року в справі № 127/11849/15-к наявність між обвинуваченим та потерпілим певних цивільно-правових чи інших подібних правовідносин, які були закріплені у певному правочині, сама по собі не виключає можливості кваліфікації діяння особи як шахрайства за наявності усіх необхідних елементів складу цього злочину. В окремих випадках такі відносини цілком можуть бути частиною реалізації умислу особи на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Отже, для виключення в діянні особи, поведінка якої оцінюється, ознак шахрайства та визначення, що такі можуть знаходитись лише в іншій, ніж кримінальна, юридичній площині, зокрема свідчити про наявність цивільного спору, обов`язковим є ретельна перевірка фактичних обставин справи, шляхом здійснення слідчих (розшукових) та процесуальних дій і встановлення за їх наслідком відсутності хоча б одного із елементів складу вказаного злочину.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновок слідчого в даному випадку про відсутність ознак складу кримінального правопорушення та наявність виключно ознак цивільно-правових відносин, є передчасним, не ґрунтується на наявних в справі доказах та з їх змісту, як і з самої постанови не слідує, на підставі яких саме отриманих фактичних даних та результатах проведених слідчих (розшукових) дій слідчий дійшов такого висновку. Мотиви і обґрунтування прийнятого рішення залишаються незрозумілими, так як не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Навпаки, з наданих слідчим матеріалів справи та тексту постанови вбачаєтся, що будь-яких необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій для повного, всебічного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, окрім проведення допиту самої заявниці ОСОБА_4 в якості потерпілої, в межах кримінального провадження виконано не було і відповідно не було надано належної правової оцінки зверненню останньої. Зокрема, слідчим не було проведено комплексу необхідних слідчих дій, які були б направлені на встановлення наявності або відсутності в ситуації, що склалася, складу кримінального правопорушення, не було допитано можливих його свідків, на яких посилається заявниця, а також інших спеціалістів та не зібрано жодних доказів в порядку ст. 93 КПК України, а тому доводи скарги є слушними.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Втім, як перевірено слідчим суддею, постанова слідчого не містить достатніх даних щодо проведення слідчих дій, направлених на перевірку тверджень заявниці про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а також не надана правова оцінка наявним матеріалам провадження.

Отже, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчим передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки не здійснено достатнього та вичерпного обсягу слідчих дій щодо збирання доказів, не надано їм належну юридичну оцінку та не в повній мірі перевірені доводи заявниці, викладені в заяві про злочин, а відтак, не спростовано доводів скаржника.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не було здійснено всіх необхідних заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. ст. 91 - 94 КПК України, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість відповідної постанови про закриття кримінального провадження, а тому вважає, що остання підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню для організації досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню, а постанова слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 30 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 284, 303, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001899 від 14 вересня 2022 року направити для проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8