Провадження № 11-сс/4823/450/23 Слідчий суддя
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000256 від 05.09.2022 року,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

адвоката - ОСОБА_5

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року накладено арешт на майно, яке вилучено вилучене під час обшуку 16.09.2023 майно, що належить ОСОБА_8 (з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження майном) з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на 117 (сто сімнадцять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів кожна, загальною сумою 11700 (одинадцять тисяч сімсот) доларів США.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя вказав, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу, встановленим ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати арешт накладений ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.09.2023 року на грошові кошти, повернути їх ОСОБА_6 , як законному власнику.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не наведено доказів того, що дані грошові кошти мають будь-які ознаки речових доказів, зокрема, що вони здобуті злочинним шляхом. Звертає увагу, що серед вилучених грошових коштів не було виявлено купюр, які фігурують в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 . Зазначає, що в матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_6 продала автомобіль за 14 000 грн., при цьому така вартість вказана з метою зниження податкових платежів, а дійсна вартість становила 12 000 доларів США. Крім того 18.05.2023 року ОСОБА_6 було реалізовано інший транспортний засіб за 100 000 гривень, при цьому його ціна була занижена. Тому виходячи з реальної вартості вказаних транспортних засобів ОСОБА_6 могла заощадити вказану суму грошових коштів. В свою чергу у ОСОБА_6 відсутній процесуальний статус в даному кримінальному провадженні відносно до якого її майно підпадало під спеціальну конфіскацію.

Заслухавши доповідача, адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ Управління СБ України в Чернігівській області перебуває вказане кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

14.05.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_8 зберігає грошові кошти, які здобуті злочинним шляхом, у своєї сусідки ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2023 під час проведення обшуку у даному домоволодінні, серед іншого було виявлено та вилучено вищевказані грошові кошти.

Оскаржена ухвала слідчого судді відповідає таким вимогам закону, підстав для її скасування не встановлено.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти є обґрунтованим. Такий висновок слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, які регулюють правовий порядок і підстави накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що ухвалена слідчим поліції постанова, і яке в перспективі може підлягати конфіскації.

Всі апеляційні доводи апелянта не спростовують вказаного висновку слідчого судді і не дають правових підстав для скасування оскарженої ухвали.

Аналіз матеріалів провадження дають підстави вважати, що вказані грошові кошти відповідають вимогам ст.98 КПК України і для належного забезпечення досудового розслідування на них обґрунтовано накладено арешт, як речові докази, що є необхідним й виправданим для забезпечення належного проведення досудового розслідування на цій стадії.

Посилання захисника на те, що вилучені грошові кошти, належать ОСОБА_6 , оскільки вона отримала ці кошти після продажу автомобілів є необґрунтованими через відсутність належних правових документів. Окремі додані документи не підтверджують такого юридичного факту, оскільки підлягають відповідній перевірці й оцінці.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, якщо в арешті майна відпаде потреба, то за відповідним клопотанням зацікавленої особи його може бути скасовано.

Клопотання слідчого та оскаржуване рішення про накладення арешту на майно відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, тому твердження апелянта про необґрунтованість клопотання слідчого та ухвали слідчого судді є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни або скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000256 від 05.09.2022 року - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3