Справа № 185/3442/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровсько області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000121 від 24.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, одруженого, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має не повну середню освіту, не працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, який має не повну середню освіту, не працюючого,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 23 січня 2023 року, приблизно о 22 годині 18 хвилин, перебуваючи на території автостанції м. Павлоград розпивав алкогольні напої разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 , особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 23 січня 2023 року, приблизно о 22годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наздогнав потерпілого ОСОБА_10 поблизу будинку № 129 по вулиці Полтавській м. Павлоград, та завдав численні удари кулаками обох рук в область голови, тулуба та рук останнього, від чого той впав на землю та почав закриватись руками від ударів особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. В цей момент останній помітив на потерпілому ОСОБА_10 сумку через плече, та передбачаючи, що у вказаній сумці може перебувати майно, яке становить грошову цінність, у особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене в умовах воєнного стану. В подальшому ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки, бажаючи їх настання, розуміючи, що в країні введено воєнний стан Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022, перебуваючи над потерпілим, користуючись тим, що ОСОБА_10 впав на землю, продовжив наносити удари кулаками обох рук в область голови, тулуба та рук ОСОБА_10 , після чого, скориставшись відсутністю опору з боку потерпілого, відкрито заволодів майном, яке перебувало у сумці ОСОБА_10 , а саме планшетом марки «Lenovo» модель ТАВ 2 А7- 30HC 16 GB, чим спричинив матеріальної шкоди на суму 1520,78 грн. Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні лівого передпліччя у проекції верхньої третини, на розгинальній поверхні ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_5 23 січня 2023 року, приблизно о 22 годині 18 хвилин, перебуваючи на території автостанції м. Павлоград, розпивав алкогольні напої разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_5 , особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, 23 січня 2023 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наздогнали потерпілого ОСОБА_9 поблизу будинку АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_5 , перебуваючи позаду ОСОБА_9 завдав один удар ногою в область попереку останнього, від чого потерплий ОСОБА_9 впав на землю. В подальшому, ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, керуючись злочинним умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, але не бажаючи від них відмовлятись, з метою спричинення тілесних ушкоджень, стоячи над потерплим ОСОБА_9 , кулаками обох рук, нанесли не менше шести ударів в область голови та тулубу останнього. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з місця скоєння злочину зникли, не надавши потерпілому ОСОБА_9 медичної допомоги. Своїми протиправними, злочинними діями ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; перелому латеральної стінки орбіти зліва; перелому передньої і задньої латеральної стінок гайморової пазухи зі зміщенням відламків ліворуч; перелому нижньої стінки орбіти (верхньої стінки гайморової пазухи); забійної рани правої надбрівної дуги забійної рани лівої надбрівної дуги; пара орбітальної гематоми зліва; забійної рани потиличної ділянки по центру, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину визнав у повному обсязі, та суду показав, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Підтвердив факт відкритого викрадення майна належного ОСОБА_10 . З вартістю, та найменуванням викраденого ним майна, він повністю згоден. Також він згоден із висновками проведеної по справі експертизи. Він шкоду відшкодував потерпілому, та щиро кається в тім, що сталося.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину визнав у повному обсязі, та суду показав, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Підтвердив факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Останній до нього претензій не має, він щиро кається в тім, що сталося.

Аналіз показань обвинувачених, викладених вище, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинувачених та підтверджують їх вину в інкримінованому їм злочині

Окрім показань, наданих обвинуваченими у судовому засіданні вина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожного окремо, також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.01.2023 року . (Том № 1 а. с. 103);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.01.2023 року . (Том № 1 а. с. 104);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2023 року за участі ОСОБА_3 в присутності понятих, захисника, із застосуванням відео зйомки, біля автостанції м. Павлограда по вул. Полтавська,125, де обвинувачений розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме, що 23.01.2023 року він разом з ОСОБА_5 підійшли до потерпілого ОСОБА_10 , та почали наносити тілесні ушкодження. Спочатку ОСОБА_3 показав, як вдарив долонею два рази в область обличчя потерпілого. Після того, як потерпілий впав ОСОБА_5 почав наносити удари тому ногою в область голови. Він почав відтягувати ОСОБА_5 від потерпілого, та бачив як ОСОБА_5 забирає планшет у потерпілого ОСОБА_10 , віддає йому, та вони уходять з місця події в район квіткового ринку м. Павлоград. По дорозі біля будинку №96 вул. Центральній м. Павлограда він викинув чохол від планшета, та саме в цьому місці був затриманий співробітниками поліції. (Том № 1 а. с. 89-93);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2023 року за участі потерпілого ОСОБА_10 , із застосуванням відео зйомки, біля автостанції м.Павлоград по вул. Полтавська,125, де останній розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме, що 23.01.2023 року він разом зі своїм батьком ОСОБА_9 йшли з автостанції м. Павлоград в бік вул. Полтавської, та почули як за ними біжать, як пізніше йому стало відомо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Наздогнавши їх, підозрювані йому почали завдавати удари. Спочатку бив ОСОБА_3 , а після того як він впав, то ще й ОСОБА_5 почав бити його ногами по голові. Потім підозрювані у нього забрали планшет, та зникли в невідомому йому напрямку. (Том № 1 а. с. 94-97);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.03.2023 року за участі ОСОБА_5 , в присутності понятих, захисника, із застосуванням відео зйомки, біля автостанції м. Павлоград по вул. Полтавська,125, де останній розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, та пояснив що 23.01.2023 року вони разом з ОСОБА_3 вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_3 побіг за невідомими йому двома чоловіками, та коли їх наздогнав, то став наносити ОСОБА_10 удари по голові від яких останній впав. Потім він почав також наносити удари потерпілому ногою в область голови, та забрав у останнього планшет, який потім віддав ОСОБА_3 (Том № 1 а. с. 98-100);

- висновком експерта № СЕ-19/104-23/6818-ТВ від 21.02.2023 року, згідно якого ринкова вартість планшета марки «Lenovo» модель ТАВ 2 А7- 30HC 16 GB, на момент вчинення злочину могла складати 1520,78 грн. (Том № 1 а. с. 131-135);

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши всі докази у їх сукупності, суд вважає, що він винний у відкритому викраденні чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч.4 ст.186 КК України.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши всі докази у їх сукупності, суд вважає, що він винний у умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я.

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 - є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння .

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 - є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відносяться до категорії тяжких, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується незадовільно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має на утримані малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вину визнав у повному обсязі, щиро кається в тім, що сталося, відшкодував потерпілому ОСОБА_9 спричинену шкоду, та останній до нього претензій не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, який відносяться до категорії середньої тяжкості, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі, щиро кається в тім, що сталося. Потерпілий ОСОБА_9 до нього претензій не має.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 69 КК України суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 186 КК України, так як обвинувачений раніше не судимий, визнав свою вину повністю, розкаявся в тім, що сталося, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки потерпілому, та останній до нього претензій не має, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним злочинів, оскільки виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення останнього до того, що сталося, визнання своєї вини, щире каяття, те, що потерпілий ОСОБА_9 до нього претензій не має, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання, а саме з 24.01.2023 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 ( три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- планшет марки «Lenovo» модель ТАВ 2 А7- 30HC 16 GB, та чохол від планшета марки «Lenovo», після набрання вироку законної сили залишити ОСОБА_9 , знявши арешт.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили - залишити дійсним у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1