Провадження №11-кп/801/1250/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2022 за № 0000202, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.хабаровськ, російська федерація, громадянин російської федерації, робоча адреса: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.110 КК України, з призначенням йому основного покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна на користь держави України.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_8 ухвалено обраховувати з дня його затримання на виконання вироку.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, залишено без змін до моменту затримання обвинуваченого на виконання вироку суду.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 15 лютого 2022 року депутат державної думи федеральних зборів російської федерації ОСОБА_8 , будучи представником влади російської федерації, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів російської федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і збройними силами російської федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибель людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу російської федерації, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю російської федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV), від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), ст. 1-3, 68 Конституції України, за адресою: російська федерація, м. москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні державної думи федеральних зборів російської федерації, де підтримав постанову із зверненням до президента російської федерації з проханням розглянути питання про визнання російською федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав.

В подальшому, 22 лютого 2022 року депутат державної думи федеральних зборів рф ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, будучи представником влади рф, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів російської федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС російської федерації, порушуючи встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу рф, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю російської федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), ст. 1-3, 68 Конституції України, за адресою: російська федерація, м. москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні державної думи федеральних зборів рф, де підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між рф і так званою Луганською народною республікою.

Зазначені рішення державної думи федеральних зборів російської федерації були частиною злочинного плану, так як самі факти їх існування використовувалися при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і були спробою виправдання агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою. Дії російської федерації призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 порушує питання скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок містить невідповідність висновків суду, викладених у ньому, фактичним обставинам кримінального провадження, має істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у ньому неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Так, суд помилково взяв за основу у підтвердження вини ОСОБА_8 неналежні та недопустимі докази, отримані з порушенням процесуального порядку збирання доказів. Протоколи огляду від 01.04.2022 та від 02.11.2022 не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки відсутні відомості щодо належності даних сторінок у соціальних мережах саме ОСОБА_8 . Також вирок був постановлений у відсутності обвинуваченого, що порушує його право на захист. Також зазначає про відсутність суб`єктивної сторони злочину, оскільки відсутні докази які можуть свідчити про наявність вини у вигляді прямого умислу попередньої змови осіб.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження ретельно дослідив зібрані в справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України.

Судовий розгляд щодо ОСОБА_8 здійснювався за відсутності обвинуваченого в спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження, однак переховується від органів досудового розслідування та суду на території Російської Федерації з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження in absentia), з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення йому про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади.

Судом першої інстанції не порушені права ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя.

У зв`язку з тим, що розгляд кримінального провадження здійснювався спеціальному судовому провадження, суд першої інстанції з об`єктивних причин не зміг допитати ОСОБА_8 в процесуальному статусі обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, однак його захист за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_7 як під час спеціального досудового розслідування, так і під час спеціального судового провадження.

Після надходження кримінального провадження до суду першої інстанції ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2023 було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження та вирішено проводити спеціальне судове провадження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 судом першої інстанції інформувався про судовий розгляд засобами, передбаченими ст. 323 КПК України. Зокрема, повідомлення про виклик до суду розміщувалися на офіційному веб-сайті суду - https://vnm.vn.court.gov.ua, а також публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр». Крім того, про всі судові засідання інформувалася захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 знав або повинен був знати про те, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, а також судовий розгляд,.

Судове провадження в суді першої інстанції проведено в порядку in absentia відповідно до вимог КПК України, з дотриманням прав обвинуваченого на доступ до правосуддя та на захист з урахуванням установлених законом особливостей для кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження («in absentia).

Держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: бути терміново і докладно повідомлений мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; приймати участь в розгляді і захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно для нього. Натомість, обвинувачена особа скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції встановив винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі недопустимих доказів, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а саме протоколів огляду від 01.04.2022 та від 02.11.2022, колегія суддів вважає надуманими, оскільки вказані огляди проводились з повним дотриманням вимог ст.ст. 223, 237 КПК України, тому підстави вважати ці докази неналежними чи недопустимими у колегії суддів відсутні.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення- це внутрішня сторона злочину, тобто психічна діяльність особи, що відображує ставлення її свідомості та волі до суспільно небезпечного діяння, що нею вчиняється, і до його наслідків. Суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення полягає у голосуванні за постанову зі зверненням до президента російської федерації з проханням розглянути питання про визнання російською федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік як самостійних, суверенних і незалежних держав.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія ухвали буде опублікувана в газеті «Урядовий кур`єр».

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4