В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 04.06.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2023 року близько 20 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 перебували на зупинці громадського транспорту, яка розташована неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , де спільно у той момент розпивали спиртні напої.

В цей час та місці, у ході спільного розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, який переріс в бійку, у ході якої після отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 , виник умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, з метою помсти.

У подальшому, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в зазначеному місці та час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , стоячи навпроти останнього, використовуючи власні значні фізичні зусилля, повалив останнього на землю, після чого почав наносити численні удари кулаками рук в область голови ОСОБА_7 , спричинивши своїми умисними діями останньому, тілесні ушкодження у виді закритої внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, відкритим переломом кісток носу, з кровотечою зовнішньою та внутрішньою, що привело до механічної асфікції внаслідок аспірації кров`ю, забитих ран на носі, верхньому повіці правого ока, слизовій оболонці верхньої губи, саден на лобі з права, носі, підборідді, синців на лобі зліва, навколо очей, на щоках, носі, в області нижньої щелепи зліва, на лівій вушній раковині, крововиливів на слизових оболонках губ, травматичної екстракції 1-го зуба верхній щелепі з права, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку призвели до смерті потерпілого, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, з послідуючим падінням потерпілого на тверду поверхню горілиць, незадовго до смерті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину за ст. 121 ч. 2 КК визнав повністю і суду пояснив, що він дійсно 04.06.2023 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 вживав спиртні напої. ОСОБА_7 він знає давно, вони були друзями, жили по сусідству. В той день вони вживали горілку на зупинці громадського транспорту в с. Личкове Новомосковського району Дніпропетровської області. Потім вони щось не поділили, що не пам`ятає, оскільки був п`яний. Чи наносив йому ОСОБА_7 удари він не пам`ятає. Він пам`ятає лише те, що він наносив удари ОСОБА_7 кулаками по обличчю. Скільки він наніс ударів ОСОБА_7 не пам`ятає, точно пам`ятає, що наносив удари 2-3. Чув, що сусід кричав закінчуйте битися. Потім нічого не пам`ятає. Пам`ятає, що потім приїхала швидка, поліція, ОСОБА_7 лежав на зупинці. Позовні вимоги не визнає. У скоєному розкається.

Крім показань самого обвинуваченого, провина ОСОБА_5 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_7 04.06.2023 року вона бачила, що її син разом з ОСОБА_5 сиділи на зупинці та вживали алкогольні напої. Її син дружив з ОСОБА_5 . Вона була вдома, коли прибігла до неї сусідка ОСОБА_8 та повідомила, що її сина вбивають. Коли вона разом з донькою ОСОБА_9 бігла до зупинці громадського транспорту, бачила, що ОСОБА_5 наносив кулаками багато ударів її дитині, кричав вб`ю. Її син лежав на землі, а ОСОБА_5 наносив удари.ОСОБА_9 коли добігла до зупинці, відштовхнула ОСОБА_5 від її сина. Вона підійшла до сина, а той вже був мертвий. Просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень, оскільки ОСОБА_5 спричинив тяжкі тілесні ушкодження її дитині ОСОБА_7 , внаслідок яких син помер. Також просила стягнути на її користь матеріальну шкоду у розмірі 500 000 гривень, в чому полягає матеріальна шкода у судовому засіданні пояснити не змогла.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_7 . Коли вона 04.06.2023 року разом з матір`ю ОСОБА_4 бігла до зупинки громадського транспорту, то бачила, що її брат ОСОБА_7 лежав на землі, а ОСОБА_5 наносив удар її брату в обличчя. Вона бачила, як ОСОБА_5 наносив її брату один удар. Мати бігла позаду неї. Коли вона підбігла, то ОСОБА_5 казав, що я не міг, це мій друг. ОСОБА_5 був п`яний. ОСОБА_5 сидів на траві. Її брат ще храпів, вони викликали швидку допомогу, коли швидка допомога приїхала, то лікар повідомив, що пульсу у її брата не має.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона живе біля зупинки громадського транспорту, яка розташована по вул. Партизанська в с. Личкове Новомосковського району Дніпропетровської області. В той день, число вона не пам`ятає, знає, що це був червень 2023 року, вона була вдома та через вікно чула шум, крики та голос ОСОБА_7 . Коли вона вийшла з будинку, то побачила, що ОСОБА_7 лежить на землі, а ОСОБА_5 наносить удари ОСОБА_7 . Скільки ОСОБА_5 наносив ударів ОСОБА_7 не пам`ятає. Вона побігла до ОСОБА_4 та повідомила, що ОСОБА_5 б`є ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та вона побігли до зупинки. Коли вона повернулася до зупинки, то чула, як ОСОБА_5 казав, що він нічого не робив, це його товариш.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.06.2023 року було оглянуто ділянку місцевості, яка розташована поблизу зупинки громадського транспорту, яка розташована неподалік житлового будинку № 99 по вул. Партизанська в с. Личкове Новомосковського району Дніпропетровської області. На момент огляду на відстані від зупинці знаходився в положенні лежачи труп ОСОБА_7 , на обличчі наявні тілесні ушкодження у вигляді численних синців обличчя, гематома правого боку, гематома губ, наявні плями речовини бурого кольору на обличчі та голові.Під час огляду було виявлено та вилучено гумові капці, ґрунт, просочений речовиною бурого кольору.

Згідно протоколу огляду трупа від 04.06.2023 року у присутності понятих, за участю старшого спеціаліста криміналіста було оглянуто труп ОСОБА_7 , який перебував в положенні лежачі на спині. На момент огляду на трупі наявні тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, гематома правого боку, гематома губ, наявні плями речовини бурого кольору на обличчі та голові. Під час огляду трупу було виявлено та вилучено змиви мікрочастинок з поверхонь долонь; змиви мікрочастинок з поверхні долонь лівої руки; змиви мікрочастинок з поверхні долонь правої руки; зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з долоні лівої руки; зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з долоні правої руки.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 621 від 05.06.2023 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок нападу з метою убивства чи нанесення ушкоджень, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку експерта № 621/Е від 19.06.2023 року при судово медичній експертизі трупу ОСОБА_7 виявлені: забиті рани на носі, верхньому повіці правого ока, слизовій оболонці верхньої губи, садна на лобі з права, носі, підборідді, в області ліктьових та колінних суглобів, на лівій гомілці, синці на лобі зліва, навколо очей, на щоках, носі, в області нижньої щелепи зліва, на лівій вушній раковині, підборідді, в області правого плечового суглобу, на лівій кисті, крововиливи на слизових оболонках губ, травматична екстракції 1-го зуба верхній щелепі справа, перелом кісток носу зі зміщенням уламків, крововиливи у м`яких покривних тканинах голови у лобній потиличній областях, під м`якими мозковими оболонками головного мозку у лобних потиличних та лівій тім`яній долях, в області мозочка, у кінчику язика, кров у просвіті дихальних шляхів, у шлунку, гостра емфізема легень, численні крапкові крововиливи на склерах та слизових оболонках повік очей, під плеврою легень та зовнішньою оболонкою серця, повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, етиловий спирт у крові.

Причина настання смерті ОСОБА_7 від закритої внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, відкритим переломом кісток носу, з кровотечою зовнішньою та внутрішньою, що привело до механічної асфікції внаслідок аспірації кров`ю.

Тілесні ушкодження у виді закритої внутрішньочерепної травми, які супроводжувалися крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, відкритим переломом кісток носа, з кровотечою (зовнішньою та внутрішньою), що привело до механічної асфікції внаслідок аспірації кров`ю, забитих ран на носі, верхньому повіці правого ока, слизовій оболонці верхньої губи, саден на лобі справа, носі, підборідді, синців на лобі зліва, навколо очей, на щоках, носі, в області нижньої щелепи зліва, на лівій вушній раковині, підборідді, крововиливів на слизових оболонках губ, травматичної екстракції 1-го зуба верхній щелепі справа, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, які небезпечні для життя (згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.), у даному випадку, привели до смерті потерпілого, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, з послідуючим падінням потерпілого на тверду поверхню горілиць, незадовго до смерті.

Тілесні ушкодження у виді саден в області ліктьових та колінних суглобів, на лівій гомілці, синців в області правого плечового суглобу, на лівій кисті, у своїй сукупності та кожне окремо, відповідно до живих осіб, мають ознаки легкого ступеню тяжкості (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.), і в будь якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, виникли від дії тупих предметів або при ударі о такі, незадовго до смерті.

При проведенні судово токсикологічного дослідження у крові від трупу виявлений етиловий спирт у концентрації 4,41%, що, відповідно до живих осіб, може відноситися до сильного алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 257/Е від 06.06.2023 року тілесні ушкодження ОСОБА_5 у виді саден на лобі справа, на зовнішній поверхні лівого зап`ястку, тильній поверхні правої кисті, біля основи 2-го пальця, на спині, в лівій поперековій області, задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу, синців по задній поверхні лівого плеча, у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеня тяжкості (згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995р.), виникли від дії тупих предметів. Садна на зовнішній поверхні лівого зап`ястку, тильній поверхні правої кисті, біля основи 2 -го пальця, синці по задній поверхні лівого плеча, по давності утворення можуть відповідати даті пригоди 04.06.2023 року. Садна на лобі спині, лівому ліктьовому суглобі, правому колінному суглобі, могли утворитися за декілька днів до дати пригоди.

Тілесні ушкодження у виді саден на тильній поверхні правої кисті біля основи 2-го пальця, могли утворитися під час надання ОСОБА_5 ударів кулаком правої руки по частинам тіла потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно висновку судово медичної експертизи крові № 1272/1757-БД від 03.07.2023 року в зразку крові, висушеному на марлі, потерпілого (трупа) ОСОБА_7 виявлені ізогемаглютиніни анти А і анти В, антигени А і В не виявлені, що вказує на приналежність його крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВ0.

В зразку крові, висушеному на марлі, ОСОБА_5 виявлені антиген В та ізогемаглютинін анти А, що вказує на приналежність його крові до групи В з ізогемаглютиніном анти А за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 1272-1758-БД від 04.07.2023 року в зразку ґрунту (об`єкт № 7) знайдена кров, при дослідженні якої виявлений гемоглобін людини. У результаті серологічного дослідження крові в об`єкті № 7 групові фактори: антиген А і В та ізогемаглютиніни анти А і анти В не виявлені, що не дозволяє вирішити питання групової приналежності крові в об`єкті № 7 і походження її від конкретної особи, в тім числі від потерпілого ОСОБА_7 і підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта № 1272/1759-БД від 07.07.2023 року на куртці з джинсової тканини синього кольору (об`єкти № 1-9), в об`єкті № 19 - на футболці з тканини темно синього кольору, на шортах з джинсової тканини синього кольору «ELECTRA» (об`єкти № 20-25), на парі шкарпеток об`єкти № 30,32 і на парі тапок об`єкти № 34-38, які належать ОСОБА_5 , знайдена кров, при дослідженні якої встановлена присутність гемоглобіну людини. В інших слідах: об`єкти № 10-18 на футболці з тканини темно синього кольору; об`єкти № 26-29 на ремені шортів, об`єкти № 31,33 на шкарпетках, наявність крові не встановлена.

У результаті серологічного дослідження крові в сліді об`єкт № 1, виявлений тільки антиген В ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат не виключає можливу приналежність крові у вказаному сліді до групи В з ізогемаглютиніном анти А за ізосерологічною системою АВ0.

При серологічному дослідженні крові в слідах: на куртці з джинсової тканини синього кольору об`єкти № 2-9, на шортах з джинсової тканини синього кольору «ELECTRA» -об`єкти № 20-22, 24,25, виявлені ізогемаглютиніни анти А і анти В та не виявлені антигени А і В, що вказує на походження крові в даних слідах від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВ0.

У результаті серологічного дослідження крові у слідах: об`єкт № 19 на футболці «Teana Sport», об`єкт № 23 на шортах з джинсової тканини синього кольору «ELECTRA», об`єкти № 30,32 на парі шкарпеток і об`єкти № 34-38 на парі тапок, антигени А і В та ізогемаглютиніни анти А і анти В, не виявлені.

Результати серологічного дослідження крові в слідах: на куртці з джинсової тканини синього кольору об`єкти № 2-9, на шортах з джинсової тканини синього кольору «ELECTRA» - об`єкти № 20-22, 24,25, не виключають можливості походження крові від потерпілого ОСОБА_7 , оскільки групова приналежність крові у вказаних слідах співпадає з груповою приналежністю крові ОСОБА_7 . Отриманий результат дослідження не виключає можливість походження крові в слідах об`єкти № 2-9, 20-22,24,25 і від іншої особи, крові якої також належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВ0. Проведеним дослідженням крові в слідах: на куртці з джинсової тканини синього кольору об`єкти № 2-9, на шортах з джинсової тканини синього кольору «ELECTRA» - об`єкти № 20-22, 24,25, не отримано даних, які б вказували на присутність крові ОСОБА_5 .

За результатами дослідження крові у сліді об`єкт № 1, на куртці з джинсової тканини синього кольору, не можна виключити можливість походження крові від самого ОСОБА_5 , оскільки антиген В властивий його крові. Отриманий результат дослідження не виключає можливість походження крові в сліді об`єкт № 1 і від іншої особи, крові якої також властивий антиген В. Проведеним дослідженням сліду крові об`єкт № 1 на куртці з джинсової тканини синього кольору, не отримано даних, які б вказували на присутність крові потерпілого ОСОБА_7 .

Отриманий результат дослідження крові в слідах: об`єкт № 19 на футболці «Teana Sport», об`єкт № 23 на шортах з джинсової тканини синього кольору «ELECTRA», об`єкти № 30,32 на парі шкарпеток і об`єкти № 34-38 на парі тапок, не дає можливість відповісти на питання про групову приналежність крові і походження її від потерпілого ОСОБА_7 або підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 01.08.2023 року за участю ОСОБА_5 , останній, у присутності захисника, детально розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення 04.06.2023 року та вказав механізм спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Згідно висновку КП «Магдалинівська центральна лікарня» Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.06.2023 року ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, драгер 1,68%.

Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 411 від 13.07.2023 року ОСОБА_5 у період інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_5 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2013 року народження, в диспансерах на диспансерному обліку не перебуває, групи інвалідності не має, негативно характеризується з місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_10 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень, оскільки ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження її дитині ОСОБА_7 , внаслідок яких її син помер.

Розглядаючи позовні вимоги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Водночас, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 щодо її сина, ОСОБА_7 , який помер від умисних тяжких тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим.

Що стосується розміру моральної шкоди, то суд враховує, що внаслідок передчасної загибелі сина потерпіла понесла і продовжує нести моральні страждання, переживання, стреси та інші негативні фактори, які виміряти в грошовому еквіваленті неможливо.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я сина потерпілої, у результаті чого останній помер; глибину душевних страждань потерпілої, непоправну для потерпілої втрату у вигляді смерті сина.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненому злочині за ч. 2 ст. 121 КК України, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого та завданою моральною шкодою, врахувавши характер вчиненого злочину та його наслідки, глибину душевних страждань потерпілої, непоправну для неї втрату у вигляді смерті сина,моральні страждання, які зазнала і продовжує нести потерпіла від кримінального правопорушення, врахувавши принципи пропорційності, законності, виваженості, розумності та справедливості, суд, вважає за можливе розмір моральної шкоди визначити в сумі 500 000 грн.

З огляду на викладене вище, суд вважає, позовні вимоги потерпілої про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. підлягають задоволенню.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

Розглядаючи позовні вимоги потерпілої про стягнення на її користь матеріальної шкоди у розмірі 500 000 гривень, суд приходить до наступного.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

В судовому засіданні потерпіла не змогла пояснити в чому саме полягає визначення нею розміру матеріальної шкоди в розмірі 500 000 гривень та яку майнову шкоду вона понесла неправомірними діями ОСОБА_5 .

Крім того, потерпілою не надано суду будь-яких належних та допустимих документальних доказів, які б підтверджували завдання їй матеріальної шкоди.

Суд зазначає, що потерпіла має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Так, з досліджених судом фактичних обставин кримінального провадження, в межах пред`явленого обвинувачення, потерпілою не надано відповідних доказів понесення нею матеріальних збитків, в зв`язку з чим суд вважає вимоги цивільного позову щодо відшкодування спричиненої матеріальної шкоди необґрунтованими.

На підставі викладеного, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 , щодо стягнення з ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди в сумі 500 000 грн, не підлягають задоволенню, оскільки розмір шкоди не аргументований позивачем та не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Разом з цим, потерпіла не позбавлена права на відшкодування шкоди в майбутньому, якщо доведе, що такі витрати, які понесені реально, пов`язані з наслідками протиправних дій обвинуваченого.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року, у відповідності до ст.174 КПК України необхідно скасувати у зв`язку з тим, що потреба у цьому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: капці чорного кольору, які належать ОСОБА_7 , - повернути потерпілій ОСОБА_4 ; оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення огляду місця події, оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 , які зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000145; капці чорного кольору, шкарпетки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, шорти джинсові синього кольору «ELECTRA» з поясом, з слідами речовини бурого кольору, футболка спортивна «Teana Sport», куртка джинсова синього кольору «MSPC», з слідами речовини бурого кольору, які належать ОСОБА_5 , які передані у кімнату зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції, - знищити; ґрунт, просочений речовиною бурого кольору, який переданий у кімнату зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції, - знищити; опечатані паперові конверти: зі змивом мікрочастинок з поверхонь долонь, зі змивом мікрочастинок з поверхні долонь лівої руки, зі змивом мікрочастинок з поверхні долонь правої руки, зі зрізами нігтів з піднігтьовим вмістом з долоні лівої руки, зі зрізами нігтів з піднігтьовим вмістом з долоні правої руки, зі зразком крові ОСОБА_5 , зі змивом мікрочастинок з долоні лівої руки ОСОБА_5 , зі змивом мікрочастинок з долоні правої руки ОСОБА_5 , змив мікрочастинок з долонь ОСОБА_5 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000145.

ОСОБА_5 згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.06.2023 року затримано 04.06.2023 року та ухвалою слідчого судді йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання вироку суду, ОСОБА_5 необхідно залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити незмінною - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 127-129, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 8 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 04 червня 2023 року, зарахувавши його в строк відбуття покарання.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року, скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 500 000 гривень відмовити.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: капці чорного кольору, які належать ОСОБА_7 , - повернути потерпілій ОСОБА_4 ; оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення огляду місця події, оптичний диск DV-R, на якому знаходяться відеозапис проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 , які зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000145; капці чорного кольору, шкарпетки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, шорти джинсові синього кольору «ELECTRA» з поясом, з слідами речовини бурого кольору, футболка спортивна «Teana Sport», куртка джинсова синього кольору «MSPC», з слідами речовини бурого кольору, які належать ОСОБА_5 , які передані у кімнату зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції, - знищити; ґрунт, просочений речовиною бурого кольору, який переданий у кімнату зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції, - знищити; опечатані паперові конверти: зі змивом мікрочастинок з поверхонь долонь, зі змивом мікрочастинок з поверхні долонь лівої руки, зі змивом мікрочастинок з поверхні долонь правої руки, зі зрізами нігтів з піднігтьовим вмістом з долоні лівої руки, зі зрізами нігтів з піднігтьовим вмістом з долоні правої руки, зі зразком крові ОСОБА_5 , зі змивом мікрочастинок з долоні лівої руки ОСОБА_5 , зі змивом мікрочастинок з долоні правої руки ОСОБА_5 , змив мікрочастинок з долонь ОСОБА_5 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000145.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1