ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1356/23
Провадження №1-кп/477/299/23
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

09 жовтня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

02 жовтня 2023 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні 09 жовтня 2023 року клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_7 у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту, вказуючи, що прокурор не доводить існування ризиків, при тому, що зі спливом часу будь-які ризики зменшуються, а ті, про які заявив прокурор, є надуманими. Просив врахувати, що в нього на утриманні неповнолітні діти, дружина, яка є особою з інвалідністю, та тяжко хвора матір.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, вказуючи, що прокурором не доведені заявлені ризики. Зазначив про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Заслухавши позиції учасників судового провадження в межах клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження, дослідивши докази, суд установив наступне.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 лютого 2022 року без права внесення застави.

Підставою для застосування вказаного запобіжного заходу стало наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України слідчим суддею визнаний недоведеним та відхилений.

Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину під час дії воєнного стану, відносно нього Дніпровським районним судом міста Києва у 2021 році ухвалено вирок, яким ОСОБА_5 визнаний винуватим за частиною першою статті 263 та частиною четвертою статті 296 КК України, однак вирок законної сили не набрав.

Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 лютого 2023 року, 15 березня 2023 року, 10 травня 2023 року (залишена без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 травня 2023 року) продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, в тому числі, до 17 червня 2023 року включно.

Ухвалою суду від 16 червня 2023 року та від 14 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 14 серпня 2023 року та 12 жовтня 2023 року відповідно.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд уважає доведеними обставини, які свідчать про продовження існування ризиків у даному кримінальному провадженні, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Як зазначено в клопотанні прокурора, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується встановленими судом обставинами, викладеними в ухвалах слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва, в разі доведеності вини обвинуваченого, покарання за такий злочин передбачає позбавлення волі на тривалий строк, таким чином, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_5 може переховуватись від суду.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинений ним під час дії воєнного стану, наявність факту ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва у 2021 році вироку, за яким ОСОБА_5 визнаний винуватим за частиною першою статті 263 та частиною четвертою статті 296 КК України, однак вирок законної сили не набрав, можуть свідчити про продовження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду.

Про існування указаного ризику також може свідчити й те, що ОСОБА_5 є обвинуваченим за частиною другою статті 345 КК України та відносно нього здійснюється судове провадження у Дніпровському районному суді міста Києва.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем, не відсторонений від служби, свідки у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування допитані, ОСОБА_7 відкриті матеріали досудового розслідування, в тому числі протоколи допиту свідків, тому він може вживати заходи впливу на свідків, з метою зміни ними показань на його користь.

Доказів, що спростовують зазначений висновок суду матеріали судового провадження не містять, отже підстав вважати їх не об`єктивними не має.

Посилання обвинуваченого та його захисника про відсутність доказів існування зазначених вище ризиків спростовується вищезазначеним.

Судом відхиляється також позиція сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу на альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки, перебування обвинуваченого у шлюбі, наявність на утриманні дітей, соціальний статус дружини та хвороба матері, з урахуванням наведеного вище не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даному етапі судового провадження.

З указаною вище позицією суду погодився Миколаївський апеляційний суд 02 серпня 2023 року під час перегляду в апеляційному порядку ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 зможе ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, з одночасним відхиленням клопотання сторони захисту.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 331, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою стоком на 60 днів, який діє з 09 жовтня 2023 року до 07 грудня 2023 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_8