Справа №639/6779/23
Провадження №1-кс/639/1870/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_4 , представника Харківської міської медичної частини №27 ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою (клопотанням) захисника ОСОБА_4 в інтересах ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на порушення його прав під час тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в частині надання належної медичної допомоги,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ув`язненого ОСОБА_3 , в якій остання просить зобов`язати ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківську міську медичну частину №27 філії ЦОЗДКВС України у Харківській та Луганській областях (далі за текстом Медична частина №27) організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я ОСОБА_3 в ДУ «ІНПН НАМН України», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 46 та проведення необхідного лікування обвинуваченого, з урахуванням його скарг на стан здоров`я відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особами, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104.

В обґрунтування вимог скарги захисник ОСОБА_4 посилалась на те, що Дергачівським районним судом Харківської області розглядається кримінальне провадження № 0000650 від 08.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 з березня 2022 року, виконуючи бойові завдання, постійно перебуваючи у емоціональній напрузі, отримавши поранення мав, проблеми із психічним здоров`ям та проходив лікування у ДУ «ІНПН НАМИ України». Згідно довідки ВЛК № 1068 від 07.10.2022, солдат ОСОБА_6 потребував завершальну медичну реабілітацію, у зв`язку із тим, що був встановлений діагноз: посттравматичний стресовий стан.

На даний час обвинувачений неодноразово звертався до лікарів із тим, що його стан погіршується та його бентежать суіцидальні думки, але жодного разу йому не було надано профільної допомоги лікаря. Суіцидальні думки можуть бути присутні у людей, які переживали чи переживають психотравмуючу подію або ж перебувають у стані депресії та інших важких психічних станах.

Після звернень із скаргами жодного лікування ОСОБА_6 не отримував, навіть не було проведено обстеження лікарем та не встановлено жодного діагнозу.

Захисник ОСОБА_4 також зверталась із заявами про надання медичної допомоги ОСОБА_6 , але жодної інформації не було отримано щодо проведення чи не проведення обстеження, натомість у відповіді на адвокатський запит було відмовлено із посиланням на начебто відсутність згоди обвинуваченого на надання інформації, що становить лікарську таємницю, хоча згода підзахисного була додана до запиту. Із чого можна зробити висновок, що від відповіді на запит установа ухилилась фактично і тому єдиним дієвим способом отримати медичну допомогу є звернення до суду, за місцем знаходження обвинуваченого у порядку ст. 206 КПК України .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та ув`язнений ОСОБА_6 підтримали вимоги скарги, посилаючись на зазначене вище. При цьому захисником було додано копії медичної документації на підтвердження того, що ще у 2014 році ув`язненому ОСОБА_3 було встановлено діагноз: астено-фобічно-депресивний синдром.

Представник медичної частини проти вимог скарги заперечував, посилаючись на те, що 23.11.2023 адміністрацією Харківської міської медичної частини № 27 було направлено листа № 2789/13-ХК-23-вих до ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» з проханням вирішити питання, щодо можливості проведення огляду та консультації ув`язненого ОСОБА_6 лікарем-психіатром, лікарем-наркологом та лікарем-невропатологом в умовах Харківської міської медичної частини М 27. Крім того 23.11.2023 року було направлено листа № 2790/13-ХК-23-вих до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» з проханням вирішити питання, щодо можливості проведення огляду та консультації ув`язненого ОСОБА_6 лікарем-психіатром в умовах Харківської міської медичної частини № 27.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався.

Дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 з 12.04.2023 тримається під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», яка розташована в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Надаючи правову оцінку наявності підстав постановлення ухвали в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 глави 1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5 (далі за текстом Правила №1769/5), медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Пунктом 3 глави 2 розділу Х Правил №1769/5 встановлено, що у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Основними завданнями медичної частини є, зокрема: надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги та організація надання вторинної медичної допомоги; організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду; організація та проведення заходів із впровадження превентивної медицини. (п. 3 глави 1 розділу Х Правил №1769/5).

Судовим розглядом встановлено, що по прибуттю до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду скарг не пред`являв. Об`єктивно: загальний стан здоров`я задовільний. Шкіра та видимі слизові оболонки чисті. В легенях при аускультації дихання везикулярне, хрипи відсутні. Тони серця при аускультації ритмічні, шуми серця відсутні. АТ 120/75 мм рт. ст. Пульс 68 ударів за хвилину. Живіт при пальпації м`який, безболісний. Симптом Пастернацького негативний з обох сторін. Периферичні лімфатичні вузли не збільшені. При тілесному огляді видимих тілесних ушкоджень не виявлено.

Разом з особовою справою ОСОБА_6 була надана наступна медична документація:

- Довідка КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР № 10/1451 від 12.04.2023 року. Консультативний висновок лікаря-спеціаліста. Огляд лікаря-терапевта. На момент огляду скарг не має. Висновок: госпіталізації не потребує.

- Довідка КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР № 5670 від 12.04.2023 року про проведення рентгеноскопії органів грудної клітини. Висновок: серце і легені на видимих ділянках без патологічних змін.

На час прибуття до установи, був оглянутий лікарями: травматологом, психіатром, хірургом, стоматологом, дерматологом. Проведено клініко-лабораторні дослідження крові та сечі. За результатом проведених лікарських оглядів, обстежень, медичної документації, анамнестичних даних, ОСОБА_6 медичної допомоги, лікування, диспансерного обліку не потребував.

Як зазначається в листі від 27.11.2023 №2801/13-ХК-23-вих, лише 23.11.2023, тобто вже після надходження скарги захисника ОСОБА_4 до суду та призначення судового засідання, адміністрацією Харківської міської медичної частини № 27 було направлено листи до ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» та КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» з проханням вирішити питання, щодо можливості проведення огляду та консультації ув`язненого ОСОБА_6 .

Присутній в судовому засіданні лікар-психіатр Харківської міської медичної частини №27 ОСОБА_5 повідомив, що він ув`язненого ОСОБА_3 з моменту його поміщення до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не оглядав.

При цьому з відповіді Харківської міської медичної частини №27 від 20.10.2023 №2505/13-ХК-23-вих, адресованої захиснику ОСОБА_4 , вбачається, що остання зверталась до медичної частини з приводу стану здоров`я ув`язненого ОСОБА_3 , а з наданих захисником копій медичної документації вбачається, що:

-згідно виписки із медичної картки хворого 9.17074, ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 08.10.2014 по 16.10.2014, встановлено діагноз: астено-фобічно-депресивний синдром

-згідно виписки із медичної картки хворого №2190, ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 07.10.2022 по 08.11.2022, встановлено діагноз: посттравматичний стресовий розлад, помірно виражений тривожний варіант. Рекомендовано медико-психологічна реабілітація в умовах реабілітаційного центру.

Відповідно до положень Європейських пенітенціарних правил-1 (Рекомендація № К (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Життя в місцях позбавлення волі повинно бути, наскільки це можливо, наближене до позитивних аспектів життя у суспільстві. Адміністрація пенітенціарних установ мусить забезпечувати охорону здоров`я всіх ув`язнених цих установ. Компетентна інстанція повинна брати до уваги будь-які письмові скарги-від ув`язненого, якщо в них є підстави припускати, що права ув`язненого були порушені. Пенітенціарні установи регулярно інспектуються урядовими органами з метою оцінки того, чи відповідає управління ними вимогам національного законодавства та міжнародного права, а також положень даних Правил.

Відповідно до практики ЄСПЛ, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (пп. 72-74 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Так, загальні принципи практики Європейського суду з прав людини сформовані в пунктах 77, 78 рішення по Справі «Кущ проти України»(заява № 53865/11, остаточне 03/03/2016),п. 149 рішення у Справі «Корнейкова та Корнейков проти України» (заява № 56660/12, остаточне 24/06/2016), за змістом яких:

Суд неодноразово наголошував на тому, що охорона здоров`я ув`язнених осіб повинна забезпечуватися належним чином (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 94, ECHR 2000-ХІ). Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkeу) [ВП], заява № 22277/93, п. 87, ECHR 2000-VII, і «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 90, від 4 жовтня 2005 року).

Суд вважає, що «належність» медичної допомоги під час тримання під вартою залишається найбільш важким елементом для визначення. Лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була належною (див. рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), заяви № 9852/03 та № 13413/04, п. 116, від 29 листопада 2007 року). Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою (див., наприклад, рішення у справі «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 83, ECHR 2006-ХІІ), оперативність і точність постановки діагнозу і надання допомоги (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), п. 115, та рішення у справі «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), заява № 72286/01, пп. 104-106, від 28 березня 2006 року), а за умови, коли це викликано медичним станом, - регулярність та систематичність нагляду та наявність плану терапевтичних заходів з метою лікування хвороб ув`язненої особи або запобігання їхньому ускладненню, а не усунення симптомів (див. там само, пп. 109 та 114; а також рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 79, від 4 жовтня 2005 року; та «Попов проти Росії» (Popov v. Russia), заява № 26853/04, п. 211, від 13 липня 2006 року). Державні органи влади також повинні довести, що були створені умови, необхідні для фактичної реалізації призначеного лікування (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan, п. 116, та рішення у справі «Голомийов проти Молдови» (Holomiov v. Moldova), заява № 30649/05, п. 117, від 7 листопада 2006 року).

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи, вищенаведене національне законодавство, практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання адміністрації Харківської міської медичної частини №27 та ДУ «Харківський слідчий ізолятор» провести медичне обстеження ОСОБА_3 з урахуванням скарг на стан його здоров`я, в тому числі, за необхідності, із залученням лікарів-психіатрів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, та надати необхідну медичну допомогу і провести лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

Керуючись вимогами ст. ст. 22, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я» Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях протягом найкоротшого об`єктивно можливого строку організувати проведення медичного обстеження та лікування ОСОБА_3 , з урахуванням його скарг на стан здоров`я та наявної медичної документації, в тому числі, за необхідності, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, а саме лікаря-психіатра.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1