Провадження №: 1-в/755/98/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

від відбування покарання, у зв?язку із закінченням строків давності виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Фахівець ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області звернувся до суду з клопотання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У клопотанні зазначено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Вирок набрав законної сили 19.10.2021 року.

10.11.2021 року ОСОБА_3 був поставлений на облік Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з?явилися, однак інспектор та прокурор просили задовольнити вказане клопотання.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття у судове засідання учасників процесу не перешкоджає проведенню судового розгляду у їх відсутності.

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання судом за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ч.2 ст.40 КВК України встановлено, що стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді громадських робіт та ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Із огляду на викладене та з урахуванням того, що само по собі не відбуття громадських робіт не свідчить про ухилення від виконання вироку, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від його виконання, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Таким чином, держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Крім того, відповідно до ч.3 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Вирок набрав законної сили 19.10.2021 року.

Строк виконання рішення суду, у відповідності до п.1 ч.1 ст.80 К України, сплив через два роки, а саме 19.10.2023 року.

Вирок від 15 вересня 2021 року був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 26.10.2021 року.

Станом на 19.12.2023 року ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняв до адміністративної відповідальності не притягався.

Обвинувальний вирок у даній справі набрав законної сили 19.10.2021 року, тобто строк виконання сплив 19.10.2023 року. Строк давності виконання даного обвинувального вироку не зупинявся, ОСОБА_3 у розшук не оголошувався, підстав, які б встановлювали факт ухилення від відбування покарання, переривання перебігу давності, суду не надано, обставин, які перешкоджали б звільненню останнього від відбування призначеного судом покарання в судовому засідання не встановлено, а строк виконання обвинувального вироку закінчився.

За таких обставин, зважаючи на те, що строк виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року, на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України закінчився, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.57, 80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання фахівця ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв?язку із закінченням строків давності виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року за ч.1 ст.190 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 годин, на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: