Справа № 192/2529/23
Провадження № 1-кп/192/77/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000269, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2023 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Усть-Кут Іркутської області РФ, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має повну загальну освіту, не одружений, особа без громадянства, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись біля приміщення «Солонянської ЦРЛ», яка розташована за адресою: смт Солоне, вул. Усенко, буд. 13 Солонянського району Дніпропетровської області, на узбіччі дороги знайшов на землі скляну банку ємкістю 0,5 літрів та підняв її з землі для огляду вмістимого.

Після цього, ОСОБА_3 , оглянувши вміст вказаної скляної банки та встановивши, що в ній знаходиться зелена речовина рослинного походження, розуміючи що це наркотичний засіб канабіс, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту привласнив її собі, поклавши вказану банку до внутрішньої кишені своєї куртки, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого склала 76,5263 г.

Далі, 29 листопада 2023 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу, маючи при собі зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, прибув до зупинки громадського транспорту, яка розташована біля будинку № 111 по вул. Соборна в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками поліції для складання протоколу за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Під час складання протоколу ОСОБА_3 на запитання працівників поліції чи маються у нього заборонені предмети, відповів, що має такі речовини та видав скляну банку ємністю 0,5 літрів з канабісом.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та надав показання згідно яких він в смт Солоне 29 листопада 2023 року неподалік від лікарні зайшов на базар, за яким є посадка. В цій посадці він побачив на землі скляну банку з вмістимою речовиною рослинного походження зеленого кольору. Після того, як він підняв банку з землі, то одразу зрозумів, що в ній знаходиться канабіс, оскільки курить його з 14 років. Тому він поклав цю банку до кишені своєї куртки, та коли курив цигарки на зупинці громадського транспорту, то до нього підійшли працівники поліції для складання протоколу, а під час його складання він видав цю банку з коноплею. Свою вину визнав.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття. Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставин, які пом`якшують покарання вказано щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання не зазначені.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею проступку означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак, суд не встановив усіх цих ознак та вважає, що така обставина, яка пом`якшує покарання - відсутня. Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, в реєстрі наркологічних та психіатрично-хворих не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, оскільки інші більш м`які покарання не зможуть виправити ОСОБА_3 з огляду на те, що він не працює. Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, оскільки він свою вину визнав.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про приєднання речей до кримінального провадження як речових доказів від 12 грудня 2023 року подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору масою 76,5263 г визнано речовим доказом, яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 9. Суд вважає, що такі речові докази слід знищити, оскільки вказана речовина є вилученою з цивільного обороту.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню склали 1 893 гривні 20 копійок. Вказані витрати підтверджуються Довідкою про витрати на проведення експертизи та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речовий доказ: подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору масою 76,5263 г, яка здана на зберігання до камери речових доказів ВП № 9 згідно квитанції № 000560 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1