Справа № 366/107/24
Провадження № 1-кп/366/126/24
В И Р О К

Іменем України

13 лютого 2024 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0000185 від 09.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старі Соколи, Вишгородського району, Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, україки, освіта середня, не інвалід, не депутат, одружена, пенсіонерка, раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267 -1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Так, 08.08.2023 року, приблизно о 05:30 годин, ОСОБА_4 маючи умисел на збір продуктів харчування рослинного походження, а саме лісових грибів виду «Лисички» на території зони безумовного відселення з подальшим переміщенням за межі зони, для особистого вживання, не маючи передбаченого законом дозволу, в обхід контрольно перепускних пунктів, які розташовані по периметру зони відчуження, через прорив у дротяній огорожі, на велосипеді, проникла до 143 лісового кварталу Дитятківського лісництва ДСП «Північна Пуща», де у період часу з 06 до 11 години, назбирала 19,3 кілограмів грибів виду «Лисички».

В подальшому, ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного та протиправного умислу на збір та переміщення за межі зони відчуження грибів, до кінця, приблизно об 11 годині 30 хвилин, розпочала рух на велосипеді в бік с. Старі Соколи, де фактично проживає, однак, біля огорожі, яка відмежовує зону відчуження, була виявлена та затримана працівниками поліції, які здійснювали патрулювання території зони відчуження відповідно до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ від 23.07.1991 року.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів рослинного походження, оскільки вона виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України визнала повністю, щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, після роз`яснення підсудному наслідків даної статті, упевнившись, що він правильно розуміє наслідки обмеження дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, упевнившись у добровільності його позиції, суд ухвалив обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом підсудного та вивченням відносно нього характеризуючих документів.

Так, будучи допитана як обвинувачена, ОСОБА_4 повністю підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, щиро розкаялась у вчиненому та запевнила, що більше ніколи не піде до лісу, тим паче в зону відчуження.

Так, згідно наданих характеристик за місцем проживання, обвинувачена ОСОБА_4 характеризується виключно з позитивної сторони, скарг на її поведінку не надходило, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягалась; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судима, пенсіонерка.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена, а її умисні дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, як вчинення з прямим умислом закінченого замаху на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто переміщення будь-яким способом без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів рослинного походження.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підсудного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, сімейний та майновий стан.

При визначені виду і міри покарання обвинуваченій, суд бере до уваги ступінь і характер скоєного злочину, її особу, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, її вік, майновий та сімейний стан, а тому вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Запобіжний захід не обиралася.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у перерахунку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід не обиралася.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: лісові гриби виду Лисички знищенні відповідно до ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06.09.2023 року.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Копія вироку прокурору та засудженому вручається негайно після закінчення судового засідання.

Суддя ОСОБА_5