Справа № 521/994/24
Номер провадження:1-кп/521/1244/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001143 від 11.08.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Одеса, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою отримання незаконного прибутку від реалізації без передбаченого законом дозволу ножа військового призначення, з використанням облікового запису на сайті www.olx.ua, 28.03.2023 розмістив оголошення, за яке 27.07.2023 з належної йому банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої в АТ КБ «Приватбанк», сплатив ТОВ «Ємаркет Україна» 55 грн платних послуг зі швидкого продажу багнет-ножа моделі 2 до автоматів Калашникова (АКМ, АК74), який відноситься до військової короткоклинкової холодної зброї колючої дії, до якого додав фотозображення даного предмета та визначив його вартість у розмірі 3700 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на збут холодної зброї, 10.08.2023 домовився про час та місце зустрічі зі ОСОБА_6 , який не був обізнаний з його протиправними намірами, направленими на отримання незаконного прибутку від реалізації без передбаченого законом дозволу ножа військового призначення та на виконання домовленості з останнім, цього ж дня, приблизно о 19:00 год з метою реалізації свого протиправного наміру переніс при собі один багнет-ніж моделі 2 до автоматів Калашникова (АКМ, АК74), який відноситься до військової короткоклинкової холодної зброї колючої дії до місця збуту ОСОБА_6 на куті вулиць Івана та Юрія Лип та Академіка Філатова у м. Одесі, надавши його для огляду ОСОБА_6 , однак довести свій протиправний умисел на збут холодної зброї не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були виявлені та припинені працівниками поліції, а вказаний предмет виявлено та вилучено 10.08.2023 під час огляду місця події працівниками відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України, як незакінчений замах на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_4 , 10.08.2023 приблизно о 19:00 год діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою та мотивом носіння та користування вилученим з обігу майном без законних підстав та без отримання дозволу, передбаченого п.п. 2, 4, 9, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та главами 2, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622 з корисливих мотивів та з метою отримання незаконного прибутку від реалізації без передбаченого законом дозволу ножа військового призначення переніс до місця збуту ОСОБА_6 на куті АДРЕСА_3 та Юрія Лип та Академіка Філатова у м. Одесі без передбаченого законом дозволу холодну зброю - багнет - ніж, виготовлений заводським (промисловим) способом, моделі 2 до автоматів Калашникова (АКМ, АК74), який відноситься до військової короткоклинкової холодної зброї колючої дії, чим вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

18.04.2024 року між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в повному обсязі. При цьому, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятьсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням сторони узгодили остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за обставин, наведених у висунутому обвинуваченні. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання. Зазначив, що працює неофіційно, обов`язки взяті на себе спроможний виконати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання, зазначена угода не порушує прав обвинуваченого, він дійсно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні ще під час досудового розслідування, сприяв слідству, угоду укладав добровільно без примусу та тиску на нього. Крім того просив розстрочити виплату штрафу обвинуваченим за узгодженим покаранням протягом одного року, оскільки сума штрафу є досить велика, обвинувачений не спроможний одночасно її сплатити.

Обвинувачений підтримав клопотання адвоката про розстрочку суми штрафу.

Прокурор не заперечував проти розстрочки виплати штрафу обвинуваченим, враховуючи його розмір.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.4 ст. 474, п.1 ч.3 ст.394, п.1 ч. 3 ст. 424, ст.476 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним.

Підписуючи зазначену угоду сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та правовою кваліфікацією за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

Сторони цієї угоди під час підготовчого судового засідання підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши надані сторонами матеріали, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкі злочини, відсутність потерпілих осіб, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч.4 ст.474 КПК України та виконання вимоги п.п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.12 КК України злочини у яких обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому відповідно до положень п.1 ч.4 ст.469 КПК України між прокурором та обвинуваченим за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд враховує, що за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого - обвинуваченого.

Суспільний інтерес є абстрактним оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

В даному кримінальному провадженні наявність суспільного інтересу обґрунтована сприянням у швидкому судовому провадженні, яке зможе забезпечити своєчасне та невідворотнє покарання обвинуваченого, а також добровільним повідомленням деталей вчиненого злочину.

Також, суд бере до уваги, що затвердження угоди істотно скорочує часовий проміжок від моменту скоєння кримінального правопорушення до ухвалення підсумкового рішення судом, зменшує строки судового розгляду, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, а також витрати на забезпечення судового процесу, знижує навантаження на судові органи та прокуратуру.

Крім того у контексті цього кримінального провадження суспільний інтерес полягає й у попередженні нових кримінальних правопорушень, що забезпечується шляхом призначення справедливого та достатнього покарання у відповідності до загальних засад КК України.

Таким чином, судом встановлено, що укладена 18.01.2024 року між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України кваліфіковано правильно, як незакінчений замах на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, а також носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Так, сторонами угоди правомірно обумовлено призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятьсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятьсот) грн. та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.

Отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 18.01.2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання, передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Беручи до уваги, що покарання не має на меті завдати страждань, а лише здійснює виховний вплив, суд приходить до висновку, що сплату призначеного ОСОБА_4 штрафу, слід розстрочити на 12 місяців, шляхом надання можливості сплачувати штраф щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст.50 КК України. При цьому суд звертає увагу, що розстрочка штрафу не позбавляє обвинуваченого за наявності матеріальної можливості сплатити штраф у повному обсязі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи у сумі 956 грн.

Керуючись ст. ст. 373,374, 472-475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 січня 2023 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

-за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятьсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`тьсят) грн.;

-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятьсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`тьсот) грн.

Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятьсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`тьсот) гривень, рівними частинами на строк 12 (дванадцять) місяців, встановивши суму виплати штрафу щомісячно у розмірі 2125 (дві тисячі двадцять п`ять) гривень в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч.4 ст.26 КВК України у разі несплати ним чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 06 лютого 2024 року.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- багнет - ніж, виготовлений заводським (промисловим ) способом, моделі 2 до автоматів Калашникова (АКМ, АК74), який відноситься до вийськової короткоклинкової холодної зброї ключової дії, який зберігається у кімнаті збереження речових доказів ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанцція № 010639 від 29.11.2023 року, - знищити, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеса від 18.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у сумі 956 грн.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1