Провадження №1-кп/369/51/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000868 від 22 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотів Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, інвалід армії, пенсіонер по інвалідності 2-ої групи, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (далі - КК України),

встановив:

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000868 від 22 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в якому ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави, тобто до 14 січня 2024 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, без альтернативи внесення застави. В обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, може ухилятись від суду з метою уникнути покарання, оскільки останній не має міцних соціальних зв`язків. Також обвинувачений може протиправно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показань. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, а тому для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При обговоренні клопотання прокурора, захисник ОСОБА_6 заперечила проти клопотання прокурора, вважала його таким, що подане з порушенням вимог ст. 184, 199 КПК України, а саме не за 3 години до початку судового засідання. У зв`язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву та надано обвинуваченому час для ознайомлення сторони захисту з клопотанням прокурора.

У подальшому захисник ОСОБА_6 заперечила проти клопотання прокурора, вважала його формальним, заявлені прокурором ризики необґрунтованими, такими, що не існують та нічим не підтверджені, оскільки відсутні будь-які додатки, у зв`язку з чим в клопотанні прокурора просила відмовити повністю. Крім того, наявність ризиків прокурор, на її думку, обґрунтовує лише тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення. Вказувала, що її підзахисний не має наміру переховуватися від суду та протиправно впливати на свідків. Також зазначила, що її підзахисний є інвалідом 2 групи, має поганий стан здоров`я, який в умовах СІЗО погіршився, він раніше не судимий, є єдиним годувальником двох батьків похилого віку, тому просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням особи під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. При цьому вказала, що обвинувачений зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в клопотанні прокурора просив відмовити повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти клопотання сторони захисту стосовно зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор заперечив проти клопотання сторони захисту про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважав, що він може не забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та є необхідним у цій справі.

За таких обставин, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, ознайомившись з клопотаннями сторін, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є інвалідом армії, пенсіонером по інвалідності 2-ої групи, неодружений, має на утриманні батьків похилого віку, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Вирішуючи клопотання сторін про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та зміну запобіжного заходу, суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності у даному кримінальному провадженні, заявлених прокурором ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, оскільки вчинення кримінального правопорушення вперше, наявність постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, наявність на утриманні батьків похилого віку, хоч і мають місце, однак на даний час вказані обставини навіть у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для незастосування йому такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, самі по собі такі обставини без їх сукупності з іншими обставинами, не можуть слугувати безумовною підставою для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого кримінального правопорушення, яке є насильницьким та має підвищений ступінь суспільної небезпеки, а також те, що заявлені прокурором ризики існують та є реальними.

Суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений може вчиняти, в подальшому, дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, хоча останній є мінімальним.

Відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, з огляду на те, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують, а також, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вид та розмір покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Даних про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, як того просила сторона захисту, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановлення істини по справі, судом за результатом розгляду клопотання не встановлено.

При цьому, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі. Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Підстав вважати, що клопотання сторони обвинувачення подано в порушення вимог ст. 184, 199 КПК України, як про це стверджувала сторона захисту, у суду немає. При цьому, стороною захисту не надано суду будь-яких доказів у підтвердження обґрунтованості клопотання стосовно необхідності зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, починаючи з 09 січня 2024 року до 08 березня 2024 року включно, без альтернативи внесення застави, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Поряд з цим, суд зауважує, що підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 не забезпечений належною медичною допомогою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», у суду немає.

За таких обставин, керуючись ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 392, 395 КПК України,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотів Обухівського району Київської області, під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 09 січня 2024 року до 08 березня 2024 року включно, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України без альтернативи внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1