Номер провадження: 11-кп/813/762/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 25.07.2022 у к/п №0000788 від 23.06.2021 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з дня його затримання, тобто з 22.06.2021.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 06.07.2021. Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Згодом, ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 26.07.2022 виправлену допущену у вироку Малиновського райсуду м. Одеси від 25.07.2022 описку та доповнено резолютивну частину вироку абзацом, відповідно до якого застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.02.2023 апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 була залишена без задоволення, а вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 25.07.2022, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишено без змін.

У подальшому, постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.11.2023 було задоволено касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , вищезгадану ухвалу Одеського апеляційного суду від 02.02.2023 стосовно ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 22.06.2021, у невстановлений час, знаходячись у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у ході конфлікту з ОСОБА_9 , який розпочався на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, розуміючи противоправний характер своїх дій та наслідки їх настання, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_9 , умисно, з метою вбивства, здавив шию ОСОБА_9 , охопивши її лівою рукою та стиснувши в ліктьовому суглобі, після чого, останній упав на поверхню дивану, а потім впав на поверхню підлоги, після чого підійнявся на ноги. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та штовхнув його двома руками в область тулуба, в результаті чого ОСОБА_9 вдарився спиною об шафу, а потім впав на поверхню підлоги та опинився у положенні лежачи на спині. Після цього, ОСОБА_7 наніс приблизно десять ударів ногою в область голови, обличчя, шиї та тулуба ОСОБА_9 , в результаті чого останній помер на місці події.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: 1) закритої черепно-лицевої травми: множинні садна, синці, забійні та різані рани голови, масивний синець лівої частини обличчя з переходом на шию, крововиливи під слизові оболонки верхньої та нижньої губи з множинними забійними ранами на їх фоні, крововиливи в м`які тканини голови; уламковий перелом обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки; крововилив під м`яку мозкову оболонку лівої лобової частки з забоєм підлягаючої речовини головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку в ділянці міжпівкулевої щілини обох тім`яних часток, крововиливи в товщу язика, які складають єдиний морфологічний комплекс закритої черепно-лицевої травми, окрім різаних ран голови та за критерієм небезпеки для життя згідно п. 2.1.1 (а), 2.1.3 (в,г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; 2) різані рани голови, як в сукупності, так і кожна окремо призводять до короткочасного розладу здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, ніж три тижні (21 день), та згідно з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; 3) закритої травми шиї: перелом під`язикової кістки з крововиливом в навколишні м`які тканини, які в сукупності, так і кожне окремо, окрім перелому під`язикової кістки, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів та згідно з п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень; ушкодження у вигляді перелому під`язикової кістки згідно п. 4.13.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» у зв`язку із невизначеністю кінцевого результату травми встановити ступінь тяжкості тілесного ушкодження не представилось можливим; 4) закритої травми тулуба: синець лівого надпліччя, та передньої поверхні грудної клітки справа, з переходом на праве плече, садно передньої поверхні грудної клітки справа в ділянці грудинного кінця ключиці, садно передньої поверхні черевної стінки справа, синець грудної клітки зліва на рівні 7-8-го ребер по передній паховій лінії, синець в ділянці крила правої клубової кістки; крововилив в м`які тканини грудної клітки зліва, на рівні 4-6-го ребер по передній пахвовій лінії; 5) закритої травми кінцівок: два синці лівого плеча, синець тильної поверхні лівої кисті, садно правого плеча, садно в ділянці правого ліктьового суглобу, чотири садна в ділянці лівого колінного суглобу, два синці лівої гомілки, чотири садна в ділянці правого колінного суглобу, синець правої гомілки, які в сукупності, так і кожне окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів та згідно з п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявною у нього закритою черепно-лицевою травмою у вигляді уламкового перелому обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівої лобової частки з забоєм підлягаючої речовини головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в ділянці міжпівкулевої щілини обох тім`яних часток.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стало ускладнення травми набряк головного мозку.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не погодились із оскаржуваним вироком, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість з огляду на допущення судом порушень матеріального та кримінального процесуального права з наступних підстав:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що провину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведено, прямих доказів його вчинення стороною обвинувачення не здобуто, натомість, ОСОБА_7 не мав умислу на вбивство брата ОСОБА_9 , в ході бійки, яка була ініційована ОСОБА_9 , захищався від дій брата, який був тренером з вільної боротьби та завдавав йому нестерпного болю у зв`язку із наявними на тілі обвинуваченого опіками, він наніс брату тільки два удари в область голови, після чого ОСОБА_9 був живий, розмовляв із ним, відмовився від надання йому медичної допомоги, внаслідок чого обвинувачений був переконаний, що той спить; допитані судом свідки не були безпосередніми очевидцями події, що мали місце 22.06.2021;

- показання обвинуваченого стосовно наявності між ним та його братом бійки, в ході якої ОСОБА_7 терпів нестерпний біль, підтверджуються висновком судово-медичного експерта №1110-34/д від 02.08.2021, відповідно до якого у нього також були виявлені тілесні ушкодження, а також результатами огляду останнього лікарем, згідно якого у нього були виявлені переломи ребер, закритий перелом нігтьової фаланги 4 пальця лівої кисті без зміщення та опік окропом 4% поверхні тіла 1-2 ст.;

- долучені судом до матеріалів провадження постанови Малиновського райсуду м. Одеси від 11.08.2015 та 19.10.2020 про накладення на ОСОБА_7 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї) не мають жодного відношення до зазначеного кримінального провадження;

- призначене судом 1-ої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі є несправедливим.

Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просять вирок суду скасувати та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти їх задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає з наступних підстав.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що в зазначеному кримінальному провадженні не доведено провину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та прямих доказів вчинення злочину саме ним немає, апеляційний суд доходить переконання про те, що такі доводи не відповідають матеріалам провадження та вимогам закону з огляду на наступні обставини.

Частина 2 ст. 9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду 1-ої інстанції провину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та зазначив, що постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 з батьками та братом ОСОБА_9 , після смерті батька та матері у вказаній квартирі мешкали разом з братом ОСОБА_9 ; він офіційно не працював, на життя заробляв тимчасовими заробітками, реалізуючи через Інтернет мережу комплектуючі частини для комп`ютерів, брат ОСОБА_9 працював на Одеському заводі «Стальканат», отримував заробітну плату, однак останні два місяці перед смертю звільнився з роботи; 22.06.2021 був звичайний день, вранці брат ОСОБА_9 взяв гроші та пішов з дому, щоб оплатити комунальні послуги, погасити борги за водопостачання; ОСОБА_10 повернувся додому о 13:30 год. у стані алкогольного сп`яніння, роздратований, поводив себе агресивно, на обличчі були свіжі подряпини; він зрозумів, що сталося щось неприємне, можливо вкрали гроші, між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 забіг до приміщення кухні, схопив ножа та почав погрожувати, потім ОСОБА_11 кинув ніж, вийшов з кухні та забіг до кімнати, де він сидів на дивані; після цього, ОСОБА_10 схопив його двома руками за праву руку та почав здавлювати, в тій частині руки, яка була пошкоджена опіками; ОСОБА_10 вів себе неадекватно, кидався на нього, зривав штори з вікон, потім накинувся та почав душити, здавлюючи тулуб; він в свою чергу штовхнув брата рукою в живіт, після цього ОСОБА_10 знову впав на його пошкоджену праву руку, було дуже боляче, оскільки права рука була нещодавно травмована, рани від опіків ще не загоїлися; після цього він знов штовхнув брата, той впав на диван, а потім сповз на підлогу; потім ОСОБА_10 піднявся, побіг до своєї кімнати, потім знов повернувся до гостинної кімнати; після цього він ( ОСОБА_7 ) піднявся з дивану та руками вдарив (штовхнув) ОСОБА_9 у тулуб, внаслідок чого той вдарився об шафу, а потом впав на поверхню підлоги; потім він наніс ще два удари ступнею правої ноги в область голови ОСОБА_9 , почувши як брат хрипить, спитав як він, чи потрібно викликати лікаря, однак ОСОБА_10 відмовився; обвинувачений був переконаний, що брат проспиться та все буде добре; через деякий час він підійшов до брата, проте той вже був холодний та він зрозумів, що ОСОБА_10 помер, після чого він взяв гроші у сумі 4000 грн., пішов до ломбарду, щоб викупити закладені речі, однак забув квитанції, тому викуп не відбувся; придбавши горілку, прийшов додому, вжив горілку, а потім викликав швидку допомогу, працівники якої викликали поліцію; при першому допиті стверджував, що смерть брата не пов`язана з тими ударами, які він завдав ОСОБА_10 22.06.2021, припускає, що травми, від яких потім настала смерть потерпілого, наніс хтось інший, з ким у ОСОБА_9 відбувся конфлікт у той день; пояснити суду, яким чином ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких сталося ускладнення травми у вигляді набряку головного мозку та настала його смерть, обвинувачений не зміг; в судовому засіданні 08.06.2022, після допиту експерта ОСОБА_12 , та в інших судових засіданнях, які відбулися пізніше, обвинувачений частково змінив свої показання щодо обставин інкримінованого йому правопорушення, стверджуючи, що був вимушений завдати удари потерпілому, оскільки оборонявся від нього, тобто діяв в межах необхідної оборони.

Незважаючи на позицію обвинуваченого та фактичне заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, суд 1-ої інстанції, мотивуючи доведеність провини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, послався у вироку на досліджені ним зібрані стороною обвинувачення по справі докази, а саме на:

- показання свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_7 та його братом ОСОБА_9 знайома тривалий час, мешкає у сусідній квартирі, з огляду на те, що квартира обвинуваченого та його брата знаходиться через стіну, то всі бійки та сварки між братами ОСОБА_14 добре було чути в її квартирі; після смерті їх матері, яка померла у минулому році, бійки та сварки між братами відбувалися кожен день; шум, бійки, лайка дуже заважала їй та іншим сусідам, тому постійно викликалася поліція з ОСОБА_15 , складалися протоколи про адміністративні правопорушення; у червні 2021 року, приблизно 23 числа, вранці повернулася з роботи, з нічної зміни, забрала онуку, щоб відвести до дитячого садочка; у той день вона чула як стукали об стіну з боку квартири сусідів ОСОБА_14 , особливої уваги не придала, оскільки такі стуки відбувалися кожний день; знала дуже добре покійного ОСОБА_16 , зустрічалася з ним на вулиці, коли той йшов на роботу, ОСОБА_10 не був конфліктною людиною; обвинуваченого ОСОБА_7 бачила рідко, оскільки той не працював, з квартири майже не виходив; за день до вбивства зустріла ОСОБА_10 у дворі, він був дуже побитий та розповів їй, що його побив брат ОСОБА_17 ; за декілька днів до 22.06.2021 вона також викликала поліцію, оскільки між братами ОСОБА_14 відбулася чергова бійка; про смерть ОСОБА_11 дізналася 23.06.2021 приблизно об 15 год. від сусідки, яку зустріла на ринку, сусідка розповіла, що ОСОБА_17 вбив ОСОБА_18 ;

- показання свідка ОСОБА_19 , яка зазначила, що з обвинуваченим ОСОБА_7 та його братом ОСОБА_9 знайома, проживає у сусідній квартирі; сім`я ОСОБА_14 складалася з чотирьох осіб, батько, мати та два брати ОСОБА_20 та ОСОБА_10 ; спочатку помер батько, рік тому померла мати та брати почали ще більше зловживати алкоголем, сваритися, битися між собою; покійного ОСОБА_10 свідок знала добре, часто зустрічала, коли він вранці йшов на роботу, бо деякий час він ще працював, потім звільнився; обвинуваченого ОСОБА_7 за останні роки ніколи не бачила, він не виходив з квартири; коли їх мати померла, сусіди допомагали з похованням; часто зустрічала на вулиці Геннадія, він постійно був побитий, з його слів бив ОСОБА_10 брат ОСОБА_20 , сусіди постійно викликали поліцію; сварки між братами ОСОБА_14 22.06.2021 вона не чула, пізніше про смерть ОСОБА_10 дізналася від сусідів;

- показання свідка ОСОБА_21 , яка зауважила, що проживає в будинку АДРЕСА_2 , в цьому ж будинку проживали брати ОСОБА_14 ОСОБА_10 та ОСОБА_20 ; з ОСОБА_10 іноді спілкувалися як сусіди, ОСОБА_20 не бачила багато років; у минулому році померла їх матір, сусіди зібрали гроші та продукти, принесли ОСОБА_14 , тоді двері квартири відкрив ОСОБА_20 та вона побачила його вперше за багато років; ОСОБА_10 та ОСОБА_20 зловживали алкогольними напоями, сварилися та билися постійно; за декілька днів до того, як вона дізналася про смерть ОСОБА_10 , ОСОБА_10 стукав в її двері, був побитий, розповідав, що його побив брат, просив викликати швидку допомогу та поліцію; за останній рік ОСОБА_10 декілька разів звертався до неї з проханням викликати поліцію та швидку допомогу; кожний раз, коли ОСОБА_10 був побитий, він розповідав, що його б`є брат ОСОБА_17 ; 22.06.2021 сварки між братами не чула, про смерть ОСОБА_10 дізналася від сусідів;

- протокол огляду трупа від 23.06.2021, відповідно до якого об`єктом огляду труп чоловічої статі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розміщений на селекційному столі залу ООБСМЕ, розташованого за адресою: місто Одеса, пров. Валіховський, 4; під час огляду трупа виявлено: в центрі лобової ділянки на висоті 5,5 см від перенісся нерівномірне вираження осадіння (кровні п`ятна) 11х6 см.; в лобовій ділянці зліва 2 см від середньої лінії та безпосередньо під дугою садна розміром 20х1,5 см.; в ділянці зовнішнього кута правого ока садна розміром 2х1,5 см, на верхній повіці правого ока в ділянці зовнішній третині надбрівної дуги дві косо-горизонтальні забійні рани довжиною 3 та 1,5 см на відстані 0,3 см одна від одної; в ділянці внутрішньої тильної правої надбрівної дуги усаднення (кровоподтік) 1,5 х 1 см, на правій щоці з переходом в ділянку кута МЧ (мозкової частини) справа та на поверхні підборіддя синець розміром 9х8 см., на фоні якого на передній поверхні підборіддя справа 1,5 см від середньої лінії забійна дугоподібна рана 3 см дугою вперед та декілька вправа з глибиною дуги до 0,3 см.; в лобній ділянці зліва синець 9х8 см.; в лобній ділянці з перенісся з переходом на обидва повіка правого та лівого ока синець 15х4,2 см, на стінці носа на ліве крило носа нерівномірне усаднення 3х1 см.; в ділянці лівої вісочної дуги з переходом в ділянку МЧ (мозкової частини) зліва передньої поверхні підборіддя зліва та передньої зовнішньої поверхні шиї у верхній частині зліва синець 16х15 см, на фоні якого в ділянці вісочної дуги приблизно 10 см дугоподібних ліній рана довжиною від 2 до 6 см, шириною до 0,2 см, глибиною 0,2-0,3 см, які відкриті внизу; на правій внутрішній роговиці нерівномірний виражений синець 6х4 см; на лівій внутрішній роговиці 6,5 х 4 см синець та набряк, на фоні якого в ділянці лівого вуха садна 1х0,8 см.; на лівому надпліччі синець 3х1,5 см.; на передній поверхні лівого плеча у середній третині синець 6х5 см, на зовнішній поверхні цієї ділянки синець 7х6 см.; на тильній поверхні лівої кисті поміж першим та другими пальцями синець 1,5х1 см.; на правому надпліччі з переходом на передню поверхню грудної клітини з права до рівня третього ребра по пригрудну лінію з переходом на передній та зовнішні поверхні правого плеча вверху синець 37х22,5 см.; на задній поверхні правого плеча в середній третині садна 2х1,5 см.; на передній поверхні грудної клітини справа в ділянці грудного кінця ключиці садно 3х1,5 см.; на передній поверхні черевної стінки справа у середній третині садно 3х1,5 см; в ділянці крила наружної кістки попередпахової лінії нерівномірний виражений синець 10х9 см; на грудній клітці зліва (7-8 ребро) попередпахової лінії нерівномірний виражений синець 11х8 см; передня поверхня лівого коліна чотири садна від 0,6 до 0,4 см до 1,5х1 см.; передня поверхня зліва гомілка верхньої третини синець 6х4 см, у передній третині синець 5х4 см.; передня поверхня правого коліна 4 садна від 0,4х0,3 до 2х1,5 см плюс синець 4х3,8 см; передня права гомілка у верхній третині синець 2х1,5 см; всі синці багряно-синього, фіолетового кольору; під симезовою оболонкою верхньої та нижньої губи червоно-фіолетовий крововилив 11х3 см нерівновиражений, на фоні якого в проекції передніх зубів верхніх і нижніх, забійні рани до 1,2 см, глибиною до 0,5 см.; визначається уламковий перелом кісток носа та верхніх пластинок грушоподібного отвору розміром до 1,2х1 см з крововиливом 4х3х1 см. М`яких тканинах лобової ділянки зліва з переходом в стіну скроні 8х6х0,1 см; в МТ (м`яких тканин) лівої вилочної з переходом на бокову поверхню шиї зліва у правій частині м`яких тканин ділянках верхньої та нижньої щелепи до правої третини шиї справа нерівномірний виражений крововилив 27х11 см до 1см глибиною, у м`яких тканинах голови в центрі потиличної ділянки крововилив 8х7х0,8 см. Розміром; м`які тканини спини без ушкоджень (т. 1, а.с. 66-70);

- протокол слідчого експерименту від 23.06.2021 та відеозапис слідчої дії, відповідно до яких у період часу з 19:41 год. до 20:06 год. у присутності слідчого, понятих, статиста, захисника ОСОБА_8 , оперуповноважених працівників поліції, ОСОБА_7 , який надав добровільну згоду на проведення за його участю слідчого експерименту, розповів, що 22.06.2021 року приблизно о 13:30 год. його брат ОСОБА_9 повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння та між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 забіг до приміщення кухні та схопив ножа, яким почав погрожувати ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 кинув на стіл в кухні ніж, вибіг до приміщення гостинної кімнати та підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на поверхні дивану; після цього ОСОБА_9 схопив двома руками ОСОБА_7 за праву руку та почав здавлювати, а ОСОБА_7 в свою чергу штовхнув ОСОБА_9 рукою в область живота; в подальшому ОСОБА_9 знову упав на пошкоджену праву руку ОСОБА_7 , на що останній ( ОСОБА_7 ), застосовуючи напівзахват лівою рукою, схопив за шию ОСОБА_9 таким чином, що шия ОСОБА_9 опинилась між плечем та передпліччям лівої руки ОСОБА_7 ; далі ОСОБА_9 упав на диван, а потім сповз на поверхню підлоги, піднявшись, ОСОБА_9 вибіг до своєї кімнати, після чого знову забіг до гостинної кімнати, де ОСОБА_7 піднявся на ноги та руками вдарив останнього (штовхнув), в результаті чого ОСОБА_9 вдарився об шафу спиною та упав на поверхню підлоги; після цього ОСОБА_7 наніс ще два удари правою ногою в область голови ОСОБА_9 ; в подальшому, ОСОБА_7 показав, як саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , зокрема, показав, що він сидів на дивані гостинної кімнати та ОСОБА_9 (статист), перебуваючи у приміщенні кухні, схопив ніж та почав погрожувати ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 (статист) поклав ніж на столі в кухні та підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на дивані у гостинній, після чого, статист ( ОСОБА_9 ) двома руками схопив ОСОБА_7 за праву руку та почав її крутити, а останній вдарив ОСОБА_9 в область живота та він ( ОСОБА_9 ) упав на підлогу, а потім піднявся, підійшов до ОСОБА_7 та впав на його хвору руку; надалі ОСОБА_7 показав як він, зігнувши ліву руку у ліктьовому суглобі, зробив захват ОСОБА_9 таким чином, що голова ОСОБА_9 опинилася між плечем та передпліччям лівої руки ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 показав, як він штовхнув руками ОСОБА_9 , в результаті чого статист ( ОСОБА_9 ) вдарився об двері шафи та впав на підлогу; далі ОСОБА_7 показав, як він наніс два удари правою ногою в область голови ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 79-83);

- протокол огляду предметів від 15.09.2021 з ілюстраціями до нього, відповідно до якого було проведено огляд предметів, зокрема, на ілюстрації №1 зображено светр чорного кольору із горизонтальними смугами червоного кольору, на поверхні вказаного светру наявні плями невідомого походження; на ілюстраціях №2, 3 зображено паперовий конверт коричневого кольору зразка НПУ, на поверхні вказаного конверту наявні наступні надписи «зображено паперовий конверт білого кольору із надписом «ГУНП в Одеській області ВП 1 ОРУП 1, фабула: 22.06.2021 ОМП за фактом виявлення трупу ОСОБА_9 , 1971 р.н., за місцем мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , вилучено: 1 ганчірка з нашарування речовини бурого кольору, слідчий: підпис, спеціаліст: підпис, поняті. 1. Підпис, 2. Підпис, дата пакування: 22.06.2021, ЄРДР: 0000788 від 23.06.2021»; на ілюстраціях №4, 5 зображено ганчірку у вигляді трусів білого кольору із зображенням мультиплікаційного персонажу, вказана ганчірка перебуває у зім`ятому стані, при цьому, на її поверхні наявні плями нашарування речовини бурого кольору; на ілюстрації №6 зображено картонну коробку коричневого кольору, на поверхні якої наявна наліпка зразка НПУ, при цьому на вказаній наліпці наявні надписи «Україна, Національна поліція, ГУНП в Одеській області, ОРУП №1, ВП №1, Фабула: ОМП за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. №62, кв. 60, вилучено: штани чорного кольору, футболка сірого кольору в чорну смужку з плямами речовини бурого кольору, шкарпетки сірого кольору, слідчий: підпис, поняті: 1.2. Підписи, інспектор-криміналіст: підпис, дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР: 0000788 від 23.06.2021»; на ілюстраціях №7, 8 зображено штани чорного кольору, які знаходяться в занедбаному стані; на ілюстраціях №9,10 зображено футболку сірого кольору, з горизонтальними смугами чорного кольору, яка знаходиться у занедбаному стані, у верхній частині вказаної футболки задньої та передньої її сторони наявні плями речовини бурого кольору; на ілюстрації №11 зображено шкарпетки сірого кольору, із наявними отворами у вигляді дірок на частині, де повинна розташовуватися п`ятка, вказані шкарпетки знаходяться у занедбаному стані; на ілюстрації №12 зображено сейф-пакет білого кольору, на поверхні якого наявні наступні надписи: додаток до ВЕ №CE-19/116/-21/11771-XЗ від 15.07.2021,1. один ніж, одна штаба (клинок з хвостиком), первинне упакування СВ ВП №1 ОРУП №1 к.п. №0000788 судовий експерт: підпис ОСОБА_22 ; на ілюстрації №13 зображено ніж, загальною довжиною 169 мм, руків`я пряме, довжиною 112 мм, виготовлене з деревини з лакофарбовим покриттям різного кольору у вигляді рослинного орнаменту; на ілюстрації №14 зображено ніж загальною довжиною 213 мм, складається із клінка та хвостовика, клинок прямий, довжиною 1 мм, хвостовик має довжину 108 мм; на ілюстрації №15 зображено паперовий пакет коричневого кольору встановленого зразка НПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП№1, фабула: ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: зріз марлевого тампону, слідчий: підпис, поняті: 1.підпис, 2. Підпис, дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.2021; на ілюстрації №16 зображено паперовий конверт коричневого кольору встановленого зразка ГПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ОРУП №1 ВП №1,ОМП за фактом за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: недопалок позначений №3, поняті: 1.підпис, 2.підпис, слідчий: підпис, спеціаліст криміналіст: підпис, дата пакування: 23.06.2021»; на ілюстрації №17 зображено паперовий конверт коричневого кольору встановленого зразка НПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП №1, фабула: ОМП за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 62, кв. 60, вилучено: 1 відрізок липкої стрічки з 2 с.п.р., 1 відрізок липкої стрічки з 1 слідом поверхні, слідчий : підпис, поняті:1.підпис,2.підпис, спеціаліст: підпис дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.2021; на ілюстраціях №18,19 зображено окуляри із оправою золотистого кольору, типу металу, при цьому, права дужка вказаних окулярів знаходиться у несправному стані, на вказаних ілюстраціях зображено окуляри із пластиковою оправою коричневого кольору, при цьому, вказана оправа зламана в області лівої сторони, також ліве скельце вказаних окуляр відсутнє; на ілюстраціях №20,21 зображено три скляні пляшки із прозорою речовиною невідомого походження, на поверхні вказаних пляшок наявні наліпки із надписами «Пшенічна горілка»; на ілюстрації №22 зображено паперовий пакет коричневого кольору встановленого зразка ГПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП №1, фабула: ОМП за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 62, кв. 60, вилучено: змив речовини бурого кольору та марлевий тампон, слідчий: підпис, поняті:1.підпис, 2.підпис, спеціаліст: підпис дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.21; на ілюстрації №23 зображено паперовий конверт коричневого кольору встановленого зразка НПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП №1, фабула: вбивство ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: змив з лівої руки гр. ОСОБА_7 , слідчий: ОСОБА_23 підпис, поняті: 1.підпис, 2.підпис, спеціаліст: підпис, захисник Клименко підпис, ОСОБА_7 підпис, дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.2021; на ілюстрації №24 зображено паперовий пакет коричневого кольору встановленого зразка НПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП №1, фабула: вбивство ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: змив з правої руки ОСОБА_7 , слідчий: ОСОБА_23 підпис, поняті: 1.підпис, 2. Підпис, спеціаліст: підпис, захисник Клименко підпис, ОСОБА_7 , підпис, дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.2021; на ілюстрації №25 зображено паперовий пакет коричневого кольору встановленого зразка НПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП №1, фабула: вбивство ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: піднігтьовий вміст з лівої руки ОСОБА_7 , слідчий: ОСОБА_23 підпис, поняті:1.підпис, 2. Підпис, спеціаліст: підпис, захисник Клименко підпис, ОСОБА_7 , підпис, дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.2021; на ілюстрації №26 зображено паперовий пакет коричневого кольору встановленого зразка НПУ, на поверхні якого наявні наступні надписи «ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ВП №1, фабула: вбивство ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: піднігтьовий вміст з правої руки ОСОБА_7 , слідчий: ОСОБА_23 підпис, поняті: 1.підпис, 2. Підпис, спеціаліст: підпис, захисник Клименко підпис, ОСОБА_7 , підпис, дата пакування: 23.06.2021, ЄРДР 0000788 від 23.06.2021 (т. 1, а.с. 93-115);

- висновок судово-медичної імунологічної експертизи №612 від 09.07.2021, відповідно до якої кров підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (т. 1, а.с.123-124);

-висновок судово-медичної імунологічної експертизи №728 від 08.09.2021, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО; на чоловічих трусах («ганчірка різнокольорова» за постановою), вилучених під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини; при встановленні групової приналежності крові виявлений антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від особи-носія антигену В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , також носія антигену В (т. 1, а.с. 129-131);

- висновок судово-медичної імунологічної експертизи №724 від 09.09.2021, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерерологічною системою АВО; на футболці, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від самого потерпілого ОСОБА_9 , носія даної групової приналежності (т. 1, а.с. 137-139);

- висновок судово-медичної імунологічної експертизи №727 від 06.09.2021, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерерологічною системою АВО; на двох фрагментах шпалер, вилучених в ході огляду місця події за вищезазначеною адресою виявлена кров людини, при встановленні групової приналежності крові виявлений антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від особи носія антигену В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , також носія антигену В (т. 1, а.с. 144-146);

- висновок судово-медичної імунологічної експертизи №723 від 06.09.2021, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерерологічною системою АВО; на марлевому тампоні зі змивом, вилученому під час огляду місця події за вищевказаною адресою виявлена кров людини, при встановленні групової приналежності крові виявлений антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від особи носія антигену В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , також носія антигену В (т. 1, а.с. 151-154);

- висновок судово-медичної цитологічної експертизи №256 від 21.07.2021, відповідно до якої в змивах на марлі з обох рук підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в об`єктах №№1,2 (нумерація відділення судово-медичної цитології) кров не знайдена (т. 1, а.с. 158-160);

- висновок судово-медичної цитологічної експертизи №254 від 04.08.2021, відповідно до якої кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1980 р.н., за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н; кров трупа ОСОБА_9 , 1971 р.н., за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н; у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок правої руки підозрюваного ОСОБА_7 , визначеному як об`єкт №1 (тут та далі нумерація відділення судово-медичної цитології) крові не знайдено, виявлений білок людини та знайдені ядровмісні епітеліальні клітини, встановити статеву належність яких не є можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах об`єкта №1 ядер епітеліоцитів, придатних для даного виду дослідження; при визначенні групової належності клітин в об`єкті №1 виявлені антигени В та Н Ізосерологічної системи АВО, які властиві особі (особам) з групою крові В з Ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, що не виключає можливості походження клітин, знайдених в об`єкті № 1, від особи (осіб) з вищевказаною групою крові, у тому числі як від самого підозрюваного ОСОБА_7 , так і від потерпілого ОСОБА_9 ; у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок лівої руки підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкт №2) виявлений білок людини, знайдені кров та ядровмісні епітеліальні клітини, в препараті даного об`єкта знайдений одиничний великий багатошаровий пласт епідермісу, що дає можливість припустити його травматичне походження; встановити статеву належність крові та клітин не можливо через відсутність в препаратах об`єкта №2 як ядер епітеліоцитів, так і ядер лейкоцитів, придатних для даного виду дослідження; при визначенні групової належності крові та клітин в об`єкті №2 чітко виявлені антигени В та Н Ізосерологічної системи АВО; відносно наявності антигену А даної системи отримані нечіткі результати, отже, враховуючи результати досліджень, не виключається походження всіх вищезгаданих антигенів від особи (осіб), в крові якої (яких) вони містяться; походження антигенів В і Н не виключається за рахунок крові та клітин від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, у тому числі як від самого підозрюваного ОСОБА_7 , так і від потерпілого ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 166-169);

- висновок судово-психіатричної експертизи №451 від 17.08.2021, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, у зв`язку з чим він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом ОСОБА_7 може предстати перед слідством та судом; за своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1, а.с. 174-178);

- висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №2592 від 03.09.2021, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені ушкодження голови, шиї, тулуба та кінцівок: а) закрита черепно-лицева травма: множинні садна, синці, забійні та різані рани голови; масивний синець лівої частини обличчя з переходом на шию; крововиливи під слизові оболонки верхньої та нижньої губи з множинними забійними ранами на їх фоні; крововиливи в м`які тканини голови; уламковий перелом обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки; крововилив під м`яку мозкову оболонку лівої лобової частки з забоєм підлягаючої речовини головного мозку; крововилив під м`яку мозкову оболонку в ділянці міжпівкулевої щілини обох тім`яних часток; крововиливи в товщу язика; б) закрита травма шиї: перелом під`язикової кістки з крововиливом в навколишні м`які тканини; в) закрита травма тулуба: синець лівого надпліччя; масивний синець правого надпліччя та передньої поверхні грудної клітки справа, з переходом на праве плече; садно передньої поверхні грудної клітки справа в ділянці грудинного кінця ключиці; садно передньої поверхні черевної стінки справа; синець грудної клітки зліва на рівні 7-8-го ребер по передній пахвовій лінії; синець в ділянці крила правої клубової кістки; крововилив в м`які тканини грудної клітки зліва, на рівні 4-6-го ребр по передній пахвовій лінії; г) закрита травма кінцівок: два синця лівого плеча; синець тильної поверхні лівої кисті; садно правого плеча; садно в ділянці правого ліктьового суглоба; чотири садна в ділянці лівого колінного суглоба; два синця лівої гомілки; чотири садна в ділянці правого колінного суглоба; синець правої гомілки.

Всі вище зазначені ушкодження (окрім різаних ран голови) утворилися в результаті дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого (яких) в морфологічних особливостях ушкоджень не відобразилися; різані рани голови (перевищенням довжини рани (розмірів) над глибиною, характер країв рани (краї рани рівні, без видимого осаднення, добре співставні при зведенні) утворилися від дії травмуючого предмета, що має гострий край (ріжучу кромку).

Судячи за морфологічними властивостями ушкоджень, що зазначені у п. 1(а, б) (крововиливи - з нерівномірною вираженою макрофагально-клітинною реакцією, ділянками геморагічного розм`якшення мозкової речовини) могли утворитися в проміжок часу який вимірюється годинами до настання смерті; судячи за морфологічними властивостями ушкоджень, що зазначені у п. 1(в, г) (садна з підсохлими червоно-коричневими поверхнями, що розташовані нижче рівня навколишньої неушкодженої шкіри; синці - багряно-фіолетового кольору) могли утворитися в проміжок часу до 1-ї доби до настання смерті; з урахуванням схожої морфологічної картини наявних ушкоджень встановити послідовність їх спричинення не представляється можливим.

Всі ушкодження (окрім різаних ран голови) що зазначені у п. 1 (а) даного підсумку, складають єдиний морфологічний комплекс закритої черепно-лицевої травми та оцінюватися роздільно лише на даних розтину трупа не можуть. За критерієм небезпеки для життя, згідно п. 2.1.1. (а), 2,1.3. (в,г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; різані рани голови, як в сукупності, так і кожна окремо, при звичайному своєму перебігу призводять до короткочасного розладу здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж три тижні (21 день); таким чином згідно з п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по відношенню до живих осіб, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; ушкодження, що зазначені у п. 1 (б, в, г) даного підсумку, при звичайному своєму перебігу, як в сукупності, так і кожне окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і таким чином згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень; ушкодження у вигляді перелому під`язикової кістки в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебуває, згідно п. 4.13.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з невизначеністю кінцевого результату травми встановити ступінь тяжкості тілесного ушкодження не представляться можливим.

Смерть ОСОБА_9 , знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявною у нього закритою черепно-лицевою травмою у вигляді уламкового перелому обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівої лобової частки з забоєм підлягаючої речовини головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в ділянці міжлівкулевої щілини обох тім`яних часток; безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 з`явилося ускладнення травми набряк головного мозку.

Ступінь прояву трупних явищ, встановлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 свідчить про те, що з моменту настання смерті ОСОБА_9 та до моменту експертизи його трупа могло пройти приблизно 16-24 години, таким чином, не виключається, що смерть ОСОБА_9 могла настати 22.06.2021 у період часу з 03:30 по 11:50 год.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 в крові етиловий спирт не виявлений.

Різностороння локалізація та розташування ушкоджень в різних анатомічних ділянках вказують на їх спричинення при нанесенні ударів, такими предметами могли бути руки, ноги та інше. Таким чином, спричинення всіх ушкоджень при падінні на площині з положення стоячи чи близько до нього виключено. Спричинення всіх неявних тілесних ушкоджень самостійно виключено (т. 1, а.с. 179-184);

- акт судово-медичного гістологічного дослідження №1489/2592 від 07.07.2021, відповідно до якого у наданих гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_9 виявлено: аутолітичні зміни, нерівномірно виражене повнокрів`я судин венозного типу в надісланих на дослідження тканинах внутрішніх органів; вогнищеві крововиливи в фрагментах м`яких тканин лобової ділянки зліва; дрібновогнищевий крововилив у м`яких тканин органокомплексу гортані; вогнищеві субарахноїдальні крововиливи в м`яких мозкових оболонках лівої лобової та лівої тім`яної частки; вогнищеві крововиливи в кортикальних та субкортикальних відділах речовини лівої лобової частки з нерівномірно вираженою макрофагально-клітинною реакцією, ділянками геморагічного розм`якшення мозкової речовини, явищами проліферації; виражений набряк головного мозку; ділянка набряку, вогнища емфіземи, що чергуються з дрібними дистелектазами в легені; нерівномірно виражений периваскулярний кардіосклероз, дистрофія, вогнищева гіпертрофія кардіоміоцитів, склеротичні зміни артирійних судин серця (т. 1, а.с 185);

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) крові від трупа ОСОБА_9 №2529/2592 від 24.06.2021, відповідно до якого при судово-токсилогічному дослідження крові від трупа ОСОБА_9 в крові етиловий спирт не виявлено (т. 1, а.с. 186);

- акт судово-медичного імунологічного дослідження (обстеження) №617 від 23.06.2021, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (т. 1, а.с. 187);

- висновок судово-медичного експерта №1110-34/Д від 02.08.2021, згідно якого у ОСОБА_7 , 1980 р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження: садна у лобовій ділянці зліва (2), у лівій очноямковій ділянці (1), синець у правій щічній ділянці (1), садно в проекції передньої ділянки правого колінного суглобу (1); опікова рана на передній верхній ділянці тулуба справа, у грудній ділянці (1).

Візуальна оцінка вищевказаних синця та саден, виявлених 24.06.2021 (синці синюшно-фіолетового забарвлення, наявність червоно-коричневих ущільнених сухих поверхонь саден на рівні оточуючої шкіри) дає змогу вважати, що дані ушкодження могли бути спричинені в часовому інтервалі від 1-ї до 2-х діб на момент проведення експертизи, та могли бути утворені 22.06.2021.

Всі вищевказані ушкодження, перелічені в п. 1.1 Підсумків, утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості контактуючої поверхні яких не відобразилися. В механізмі утворення ушкоджень могли мати місце: в утворенні синців удар, стиснення, в утворенні садна ковзання-тертя.

Вищевказані ушкодження у вигляді синця та саден не були небезпечними для життя, в тому числі і в момент заподіяння, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.З.5., п. 4.6. та п. 4.9.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку з ненаданням медичної документації, яка запитувалася, неявкою гр. ОСОБА_7 на додатковий судово-медичний огляд, оцінити характер, механізм, давність утворення, клінічний перебіг ушкоджень на передній верхній ділянці тулуба справа (у грудній ділянці) та 4-го пальця лівої кисті, встановити тривалість розладу здоров`я та, відповідно, встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень згідно п. 4.13.1. та п.п. 4.13.4., 4.13.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, не представляється можливим (т. 1, а.с. 191-192);

- акт про застосування службового собаки від 22.06.2021, згідно якого інспектор-кінолог, виїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , застосувала службового собаку за кличкою ОСОБА_24 у складі СОГ, яка спустилась сходами з п`ятого поверху, вийшла з під`їзду та повернула ліворуч, дійшла до кінця будинку по АДРЕСА_2 , біля якого повернула ліворуч, повернула на пішохідну доріжку вул. Космонавтів та закінчила свою роботу (т. 2, а.с. 15);

- акт про застосування службового собаки від 22.06.2021, відповідно до якого інспектор-кінолог, виїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , застосувала службового собаку за кличкою ОСОБА_25 у складі СОГ, яка від тіла вбитого вийшла з квартири та попрямувала вниз по сходах, спустившись до низу повернула ліворуч та попрямувала вздовж будинку, дійшовши до кінця будинка, повернула ліворуч до майданчика з продовольчими товарами, після чого знову повернулася назад до парадної, де сталося вбивство, де і закінчила свою роботу (т. 2, а.с. 16);

- акт про застосування службового собаки від 22.06.2021, згідно якого інспектор-кінолог, виїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , застосувала службового собаку за кличкою ОСОБА_24 у складі СОГ, яка від пляшок зі спиртними напоями (закритими) почала рух з кухні квартири, зайшла в кімнату іншу, а саме спальню, після чого зайшла в іншу кімнату, в якій знаходився брат померлого та закінчила свою роботу (т. 2, а.с. 17);

- акт про застосування службового собаки від 22.06.2021, відповідно до якого якого інспектор-кінолог, виїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , застосувала службового собаку за кличкою ОСОБА_25 у складі СОГ, яка від пляшок від горілки, з яких ймовірно випивав та яких торкався вбивця, вийшла з квартири та попрямувала до низу, вийшла з будинку, повернула ліворуч вздовж будинка та, пройшовши декілька метрів, повернулася назад до парадної, де піднялася знову наверх до вбитого, біля якого і закінчила свою роботу (т. 2, а.с. 18).

Вищенаведені докази, на переконання апеляційного суду, узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження.

Надавши об`єктивну правову оцінку дослідженим доказам, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Логічний аналіз вищевикладеної ч. 1 ст. 94 КПК України дає підстави дійти висновку про те, що оцінка доказів судом здійснюється за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, при цьому, сукупність зібраних доказів оцінюється з точки зору достатності та взаємозв`язку, необхідних для прийняття відповідного процесуального, в даному випадку, судового рішення.

Внутрішнє переконання це такий стан свідомості суб`єкта оцінки, коли він вважає, що зібрані й перевірені у справі докази є достатніми для вирішення питання щодо наявності чи відсутності обставин, які входять до предмета доказування, або інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і впевнений у правильності свого висновку та готовий до практичних дій у відповідності з отриманими знаннями. Закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У справі «Кобець проти України» ЄСПЛ повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Система зібраних в кримінальному провадженні доказів повинна давати можливість зробити однозначний висновок як за кожним елементом предмета доказування, так і у справі загалом та усунути будь-які сумніви. Всі сумніви у справі підлягають об`єктивному вивченню, а якщо вичерпано можливості їх усунути, повинні тлумачитися та розв`язуватися на користь обвинуваченого.

В цьому контексті колегія суддів керується правовою позицією, викладеною в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі ККС ВС) від 04.07.2018 у справі №688/788/15-к (провадження №51-597км17), відповідно до якої поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Так, надаючи оцінку посиланням сторони захисту на те, що в матеріалах провадження відсутні прямі докази вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а допитані судом 1-ої інстанції свідки не були безпосередніми очевидцями події, колегія суддів вважає їх слушними, проте наголошує на наступних обставинах.

На підставі логічного тлумачення положень ч. 1 ст. 85 КПК України вбачається, що докази в кримінальному провадженні стосовно факту вчинення кримінального правопорушення конкретною особою поділяють на прямі та непрямі.

Підставою для поділу доказів на прямі та непрямі (побічні) є характер їх відношення до обставин, які підлягають доказуванню.

Так, прямим є доказ, який прямо та безпосередньо встановлює наявність чи відсутність обставин, що доказується.

Непрямим (побічним) є доказ, який спочатку обґрунтовує наявність чи відсутність проміжного (доказового) факту, а через нього наявність чи відсутність шуканої обставини предмета доказування. Непрямі докази вказують на окремі факти, на основі логічного аналізу сукупності яких встановлюються окремі елементи складу кримінального правопорушення та інші обставини предмета доказування.

Існує правило, згідно якого один непрямий доказ не може бути покладений в обґрунтування процесуального рішення, необхідно сформувати систему непрямих доказів, в якій би кожний непрямий доказ був нібито ланкою нерозривного ланцюга.

Враховуючи вищезазначене, норми чинного КПК України не містять заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Так, в цьому контексті апеляційний суд наголошує на тій обставині, що подія злочину, зокрема, вбивство гр. ОСОБА_9 22.06.2021, мала місце в умовах неочевидності, жодних безпосередніх свідків події не було, внаслідок чого всі зібрані стороною обвинувачення докази в зазначеному кримінальному провадженні, з огляду на вищевикладені положення ст. 85 КПК України, є непрямими.

Натомість, як було встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, в тому числі із показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 , 22.06.2021 в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 знаходились тільки двоє осіб обвинувачений ОСОБА_7 та його брат загиблий ОСОБА_9 , між ними виник черговий конфлікт, які, відповідно до показань допитаних в судовому засіданні свідків-сусідів братів ОСОБА_14 , а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , виникали систематично, внаслідок чого сусідами викликались співробітники поліції, при цьому, ОСОБА_9 часто ходив побитим та стверджував, що тілесні ушкодження йому наносив саме брат ОСОБА_7 .

В ході чергового конфлікту, що мав місце 22.06.2021 між обвинуваченим та його братом, а саме обопільної бійки, ОСОБА_7 спричинив загиблому ОСОБА_9 , серед іншого, тяжкі тілесні ушкодження в життєво-важливий орган голову, що призвело до смерті ОСОБА_9 у зв`язку із ускладненням від отриманої травми набряком головного мозку.

Зазначений висновок, якого обґрунтовано дійшов суд 1-ої інстанції, опосередковано підтверджується показаннями свідка-сусідки братів ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_13 , яка під час її допиту в ході судового розгляду зазначила, що 22.06.2021 чула чергову бійку між братами; показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував факт конфлікту 22.06.2021 між ним та його братом ОСОБА_9 , в ході якого він (обвинувачений) завдав загиблому удари ступнею правої ноги в область голови; протоколом слідчого експерименту від 23.06.2021 за участю ОСОБА_7 , в ході якого останній показав, як наносив удари ОСОБА_9 ногою в область голови; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , відповідно до якого у останнього було виявлено, серед іншого, закриту черепно-лицьову травму, що підтверджує факт нанесення загиблому ударів безпосередньо в область обличчя, а також закриту травму шиї, закриту травму тулуба та закриту травму кінцівок, при цьому, смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку із наявною у нього закритою черепно-лицьовою травмою у вигляді уламкового перелому обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівої лобової частки з забоєм підлягаючої речовини головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в ділянці міжлівкулевої щілини обох тім`яних часток, а з огляду на ступінь прояву трупних явищ не виключається, що смерть ОСОБА_9 могла настати 22.06.2021 у період часу з 03:30-11:50 год.

В цьому контексті апеляційний суд зауважує на непослідовності версій обвинуваченого ОСОБА_7 , висунутих ним на свій захист.

Так, під час першого допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зауважував на тому, що смерть брата ОСОБА_9 не пов`язана з тими ударами, які він завдав йому 22.06.2021, а травми брату наніс хтось інший, з ким у нього був конфлікт в той день, проте зазначені обвинуваченим обставини не узгоджуються із наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, допитаний в судовому засіданні суду 1-ої інстанції експерт ОСОБА_12 , який складав вищевказаний висновок судово-медичної експертизи №2592 від 03.09.2021, зауважив на тому, що будь-які активні дії потерпілого ОСОБА_9 після отримання описаних у висновку травм, з урахуванням наслідків травми, є малоймовірними, що виключає ймовірність отримання загиблим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень поза межами квартири, в якій він проживав разом із братом, та подальшого його повернення до приміщення квартири.

Разом із тим, у подальшому обвинувачений ОСОБА_7 частково змінив свої показання та під час його подальших допитів наголошував на тому, що був вимушений завдати удари загиблому брату ОСОБА_9 , оскільки діяв в межах необхідної оборони.

Окрім того, не узгоджуються із іншими, наявними в матеріалах провадження доказами, показання обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що його загиблий брат ОСОБА_9 на момент події злочину, тобто 22.06.2021, перебував у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого, за словами обвинуваченого, був роздратований та поводив себе агресивно, натомість, як вбачається із вищезгаданого акту судово-медичного дослідження (обстеження) крові від трупа ОСОБА_9 №2529/2592 від 24.06.2021, при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 , 1971 р.н., в крові етиловий спирт не виявлено, що свідчить про очевидну неправдивість показань, наданих в цій частині ОСОБА_7 під час його допиту в ході судового розгляду кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку твердженням сторони захисту з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв з метою самозахисту від дій брата, який займався вільною боротьбою, вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Стаття 36 КК України містить законодавче визначення поняття «необхідна оборона», відповідно до якого необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

З урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих ним під час його допиту в ході судового розгляду кримінального провадження, а також з огляду на сукупність досліджених судом показань свідків та письмових доказів в зазначеному провадженні, колегія суддів доходить висновку про те, що в даному випадку мало місце не відвернення нападу та захист з боку обвинуваченого, а бажання заподіяти шкоду потерпілому ОСОБА_9 , на що, зокрема, вказує те, що тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , нанесені обвинуваченим ногою в життєво-важливий орган голову (обличчя), в той час як загиблий перебував у лежачому положенні на підлозі, тобто був позбавлений можливості чинити опір, був неозброєним та вочевидь не посягав на життя чи здоров`я ОСОБА_7 .

Окрім того, як на цьому обґрунтовано зауважує суд 1-ої інстанції, на неспроможність версії сторони захисту стосовно необхідної оборони ОСОБА_7 від нападу з боку його брата ОСОБА_9 вказує його посткримінальна поведінка, зокрема, те, що після спричинення тілесних ушкоджень загиблому та, як наслідок, припинення, за словами обвинуваченого, протиправних дій потерпілого, ОСОБА_7 не повідомив співробітників поліції про напад на нього, не викликав швидку, натомість, покинув місце проживання, пішов до ломбарду, придбав спиртні напої, після чого повернувся до свого домоволодіння, де вживав їх.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання захисника та обвинуваченого на те, що на момент події злочину 22.06.2021 у обвинуваченого ОСОБА_7 також були наявні тілесні ушкодження у вигляді опікової рани на передній верхній ділянці тулубу справа, у грудній ділянці, відповідно до вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи №1110-34/Д від 02.08.2021, а також переломи ребер та перелом фаланги пальця лівої кисті, відповідно до довідки завідувача сектору в Одеській обл. ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_26 (т. 1, а.с. 196-197), внаслідок чого в ході бійки між братами дійсно не виключається можливість переживання ОСОБА_7 сильних больових відчуттів, проте, з урахуванням вищевикладених обставин вчинення злочину, зокрема, факту існуючих між братами Гінжул тривалих неприязних відносин, завдання обвинуваченим ударів ногами загиблому ОСОБА_9 в область обличчя в той час, коли останній позбавлений був можливості чинити опір у зв`язку із перебуванням у лежачому положенні на підлозі та спричинення йому таким чином тілесних ушкоджень, які перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що в даному випадку обвинувачений не діяв в умовах реального посягання на своє життя та здоров`я, що, як наслідок, виключає наявність ознак необхідної оборони, а, навпаки, бажав заподіяти шкоду потерпілому.

В даному контексті визначальною є правова позиція, викладена у постанові ККС ВС від 11.05.2021 у справі №336/4259/18 (провадження №51-6029км20), відповідно до якої для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, як на цьому зауважує сторона захисту, у суду відсутні, оскільки в даному випадку обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження в життєво важливий орган не в умовах наявного суспільно небезпечного посягання, оскільки на момент завдання таких ушкоджень потерпілий не посягав на життя чи здоров`я обвинуваченого, натомість, лежав на підлозі та небезпеки для ОСОБА_7 не представляв.

Посилання обвинуваченого на завдання потерпілому лише двох ударів ногою в область обличчя є такими, що суперечать іншим доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження та дослідженим судом під час судового розгляду, зокрема, як було встановлено під час судово-медичного експертного дослідження №2592 від 03.09.2021, на тілі трупа ОСОБА_9 були виявлені множинні ушкодження голови, шиї, тулуба та кінцівок, зокрема, множинні садна, синці, забійні та різані рани голови, масивний синець лівої частини обличчя, уламковий перелом обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки, перелом під`язикової кістки, при цьому, експерт зауважив на тому, що різностороння локалізація та розташування ушкоджень в різних анатомічних ділянках вказують на їх спричинення при нанесенні ударів предметами, якими могли бути руки, ноги та інше, а спричинення всіх ушкоджень при падінні на площині з положення стоячи чи близько до нього, а також спричинення їх самостійно виключається.

Вищезазначений експертний висновок не узгоджується із версією сторони захисту стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 лише два удари ногою в область голови (обличчя), натомість, з огляду на виявлені на тілі загиблого ушкодження, колегія суддів вважає доведеним той факт, що обвинувачений наніс потерпілому не менше десяти ударів ногою в область голови, обличчя, шиї та тулуба, в результаті чого спричинив йому закриту черепно-лицьову травму у вигляді уламкового перелому обох носових кісток та переднього краю перпендикулярної пластинки решітчастої кістки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівої лобової частки з забоєм підлягаючої речовини головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в ділянці міжлівкулевої щілини обох тім`яних часток, яка й спричинила ускладнення у вигляді набряку головного мозку, що й послугувало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 .

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи сторони захисту стосовно відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_7 умислу саме на вбивство брата ОСОБА_9 , оскільки такі твердження повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами.

Так, суб`єктивна сторона умисного вбивства, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, характеризується виною у формі умислу.

При цьому, умисел, відповідно до ч. 1 ст. 24 КК України, розподіляється на прямий та непрямий.

Частини 2 та 3 ст. 24 КК України встановлюють, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки та хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Інтелектуальний момент непрямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Непрямий умисел повністю збігається з прямим умислом за такою ознакою інтелектуального моменту, як усвідомлення. Однак інша ознака передбачення суспільно небезпечних наслідків значно відрізняється від подібної ознаки прямого умислу. Відповідно до закону при прямому умислі винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, а при непрямому умислі він передбачає лише можливість настання таких наслідків.

Обґрунтовуючи наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 умислу саме на вбивство потерпілого ОСОБА_9 з мотивів спричинення йому шкоди (розправи над ним) на ґрунті особистих неприязних відносин, суд 1-ої інстанції послався на:

- обставини, що передували вчиненню злочину (тривалі неприязні відносини між ними);

- кількість, знаряддя та спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень (завдання приблизно 10-ти ударів ногою в область голови, обличчя, шиї та тулуба загиблого ОСОБА_9 );

- поведінку ОСОБА_7 після їх завдання, а саме ненадання першої медичної допомоги потерпілому, не зважаючи на факт того, що обвинувачений чув хрипіння брата та те, що він не виявляв ознак життєдіяльності, а також те, що, зрозумівши, що його брат ОСОБА_9 помер, обвинувачений взяв грошові кошти, залишив місце події, відвідав ломбард, придбав спиртні напої, повернувся до свого домоволодіння, вжив їх (а саме горілку) та лише після цього викликав швидку допомогу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду 1-ої інстанції в цій частині та зауважує на тому, що стороною обвинувачення на підставі наданих в зазначеному провадженні доказів була доведена суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме форма вини у виді непрямого умислу та мотив неприязні відносини, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 безумовно усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, пов`язаних із завданням ОСОБА_9 ударів ногами по різним частинам тіла, в тому числі у життєво важливий орган голову (обличчя), передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та, хоча й не бажав їх настання, проте свідомо їх припускав.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції звертає увагу на роз`яснення, що містяться в п.п. 20, 22 Пленуму ВС України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003, відповідно до яких умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених ст.ст. 116-118 КК України, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.

Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Водночас, заслуговує на увагу правова позиція, викладена в постанові ККС ВС від 23.04.2020 у справі №577/3894/14 (провадження №51-500км19), згідно якої основна сутність непрямого умислу в його вольовій сфері психічної діяльності. Особливість вольової ознаки полягає у відсутності бажання настання суспільно небезпечного наслідку. Незважаючи на передбачення можливості настання такого наслідку, особа не має потреби в його досягненні. Має місце передбачення тільки ймовірності настання такого наслідку.

Тобто, виникла ситуація, при якій ОСОБА_7 , не спрямовуючи свою волю на досягнення наслідку, все ж таки свідомо допускав його настання за відсутності розрахунку на його відвернення, завдаючи удари потерпілому ОСОБА_9 ногами в життєво важливі органи та залишаючи його без належної медичної допомоги. Таким чином, небажання в даному випадку смерті потерпілого не виключає умисної форми вини обвинуваченого, натомість, свідоме допущення наслідків виявилося в його байдужому ставленні до настання смерті, тобто ОСОБА_7 діяв саме з непрямим умислом.

Відтак, всупереч твердженням сторони захисту, з огляду на викладені вище фактичні обставини провадження, судом 1-ої інстанції вірно та обґрунтовано встановлено суб`єктивну сторону складу інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, зокрема, непрямий умисел на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , а також мотив вчинення злочину бажання спричинити шкоду в обопільній бійці, викликаній особистими неприязними відносинами.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги та вважає слушними доводи сторони захисту з приводу того, що долучені судом до матеріалів провадження постанови Малиновського райсуду м. Одеси від 11.08.2015 та 19.10.2020 про накладення на ОСОБА_7 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї) не мають жодного відношення до зазначеного кримінального провадження, проте зауважує на тому, що вищезгадані судові рішення не були враховані судом 1-ої інстанції в якості доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, натомість, були враховані в якості характеристики особи обвинуваченого та підтвердження наявності тривалих неприязних відносин між ним та його загиблим братом ОСОБА_9 , факт яких не заперечувався самим обвинуваченим ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження, що й в результаті послугувало мотивом вчинення кримінального правопорушення, спрямованого проти життя потерпілого.

З урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд констатує, що в зазначеному кримінальному провадженні дійсно відсутні прямі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_9 , відсутні безпосередні свідки події з огляду на те, що вказаний злочин було вчинено в умовах неочевидності, натомість, факт скоєння кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції встановив на підставі дослідження та оцінки сукупності інших вищенаведених належних та допустимих непрямих доказів, які, з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутих на свій захист непослідовних версій обвинуваченого, що не узгоджувалися із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_7 відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість наведених висновків суду 1-ої інстанції апеляційна скарга сторони захисту не містить.

Зазначена позиція суду апеляційної інстанції узгоджується також із практикою суду касаційної інстанції, зокрема, аналогічні висновки містяться в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07.12.2020 у справі №728/578/19 (провадження №51-3411км20).

За встановлених обставин, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду 1-ої інстанції, доходить переконання про те, що висунута стороною обвинувачення версія подій знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, сукупності зібраних по справі доказів достатньо для стійкого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, спрямованого проти життя потерпілого ОСОБА_9 .

Висунута стороною захисту, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_7 , позиція, яка полягає у запереченні своєї винуватості у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_9 є способом самозахисту, оскільки вона об`єктивно спростовується дослідженими судом 1-ої інстанції усними, письмовими та речовими доказами, не довіряти яким об`єктивних підстав немає.

Відтак, суд 1-ої інстанції, на підставі повного, всебічного аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тому підстав для закриття кримінального провадження стосовно нього у зв`язку із недоведеністю його провини у суду апеляційної інстанції немає.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно несправедливості призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 судом покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму ВС України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкція злочину, інкримінованого ОСОБА_7 та передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7-ми до 15-ти років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначених вище норм кримінального закону та положень судової практики, врахував: характер, обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину; ту обставину, що обвинувачений здійснив посягання на найвищу соціальну цінність життя людини; характеристику особи ОСОБА_7 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно не працевлаштований, не має родини, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які його пом`якшують.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції визнав вчинення злочину стосовно особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом 1-ої інстанції встановлено не було.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахувавши сукупність зазначених обставин та характеристику особи обвинуваченого, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років, строк якого не є максимальним, встановленим санкцією зазначеної статті Закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить переконання, що призначене ОСОБА_7 судом 1-ої інстанції покарання, всупереч твердженням захисника, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, внаслідок чого підстави для призначення останньому більш м`якого покарання відсутні.

Відтак, за встановлених апеляційним судом обставин, суд 1-ої інстанції, на підставі повного, всебічного аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначив йому покарання з урахуванням вимог Закону України про кримінальну відповідальність, яке, з огляду на обставин вчинення злочину та характеристику його особи, відповідає принципам необхідності, достатності та справедливості.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого вироку суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 25.07.2022, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4