Справа №127/9481/23
Провадження №1-кп/127/306/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 р. за № 0000084, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення застави заставодавцю ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання тим, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2023 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 30.03.2023 року включно, з одночасним визначенням розміру застави в сумі 214 720 грн. 00 коп. та покладено на обвинуваченого відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, термін дії обов`язків визначено на час дії ухвали суду. На виконання даної ухвали заставодавцем ОСОБА_6 було сплачено заставу в сумі 214 720 грн. 00 коп. за обвинуваченого, після чого його було звільнено з-під варти. На даний час строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків закінчився та не був продовжений у встановленому законом порядку, тому на підставі ст. 203 КПК України дія ухвали про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого припинена. Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Обвинувачений умови запобіжного заходу не порушував. Просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_6 просила клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити, оскільки їй та родині потрібні кошти.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення застави заставодавцю, вважає, що захисник помилково ототожнює покладенні на обвинуваченого обов`язки із запобіжним заходом у виді застави, який є безстроковим. Та обставина, що строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків продовжено не було, не припиняє дію запобіжного заходу у виді застави.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно положень ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 30.03.2023 року, з одночасним визначенням розміру застави в сумі 214 720 грн. 00 коп. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуваням запобіжного заходу у вигляді застави.

На виконання даної ухвали заставодавцем ОСОБА_6 було внесено заставу в сумі 214 720 грн. 00 коп. за обвинуваченого ОСОБА_3 , після чого обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено з-під варти.

Суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України "Застава" та загалом параграфом 1 "Запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду" глави 18 "Запобіжні заходи, затримання особи" КПК України строку дії такого запобіжного заходу як застава не встановлено.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді. Підозрюваному, обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення.

Згідно положень ч. ч. 5, 7 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю. Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Отже, як вбачається з викладеного, на підозрюваного, обвинуваченого покладаються обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, а окрім того, згідно положень ч. ч. 5, 7 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З викладеного вбачається, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Тобто, якщо пройшов строк більше двох місяців, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію саме в частині покладення обов`язків.

Однак, суд зазначає, шо на підозрюваного, обвинуваченого також покладаються обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України.

Статтею 203 КПК України встановлено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, ухвала про застосування запобіжного заходу не припинила свою дію в частині застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, а припинила свою дію лише в частині покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на обвинуваченого покладені обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, про що йому вручена пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки, клопотань про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом, до суду не надходило, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення застави заставодавцю.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення застави заставодавцю ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 42, 176-177, 182-183, 194, 202-203, 369-372, 376, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення застави заставодавцю ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя