Номер провадження: 11-сс/813/1816/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 27.10.2023, якою в межах к/п №0000847 від 31.05.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне Одеської обл., громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зі слів одруженого та маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000847 від 31.05.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту за адресою: АДРЕСА_2 строком на 2 місяці, в межах строків досудового розслідування, тобто до 27.12.2023, із покладенням на нього строком до 27.12.2023 певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування було доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків, проте не було доведено неможливості запобігання зазначеному ризику шляхом застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, з огляду також на характеристику особи підозрюваного, який раніше не судимий, має соціальні зв`язки.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її необґрунтованою, невмотивованою та постановленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що єдиним запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 є тримання під вартою, з огляду на наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовані тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів; станом на теперішній час у кримінальному провадженні встановлено та допитано не всіх свідків, а також вони не допитані в судовому засіданні, ОСОБА_7 безпосередньо знайомий з більшістю свідків та зі всіма підозрюваними, йому відомі їх персональні відомості, а саме анкетні дані, місця проживання, інформація стосовно рідних, батьків, малолітніх дітей; наразі органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначених кримінальних правопорушень; джерелом доходу ОСОБА_7 є отримання прибутку від заняття протиправною діяльністю, що свідчить про те, що підозрюваний може продовжувати свою злочинну діяльність.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800 грн. та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатись з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; не виїжджати за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її безпідставною та незаконною з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що заявлені прокурором та слідчим ризики необґрунтовані та засновані лише на припущеннях, натомість, ОСОБА_7 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений та має на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., має постійне місце проживання, має на меті офіційно працевлаштуватись на постійній основі до державного підприємства; в кримінальному провадженні є лише один свідок ОСОБА_10 , який працював під контролем та наглядом правоохоронних органів; підозрюваний до кримінальної відповідальності притягується вперше та раніше не судимий.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати частково та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за адресою місця його проживання: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту та просили її задовольнити, заперечуючи при цьому проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, проаналізувавши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя при постановленні ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 27.10.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а.с. 181-193), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі сторони захисту не порушується питання щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, є обґрунтованою та полягає в тому, що останній, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вчинив організацію незаконного направлення гр. ОСОБА_10 через державний кордон України на виїзд, з метою особистого збагачення за попередньою змовою групою осіб з громадянином ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зокрема, шляхом передачі 06.10.2023 ОСОБА_10 військово-облікових документів із записом про визнання останнього непридатним за станом здоров`я до проходження військової служби у ЗСУ та інших, утворених відповідно до закону військових формуваннях.

Зазначена підозра не оскаржується сторонами кримінального провадження та підтверджується матеріалами (копіями протоколів слідчих дій), доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд не погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_7 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, пов`язаного із сферою недоторканності державних кордонів, санкція якого передбачає основне покарання у виді лише позбавлення волі, та у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні зазначеного злочину, стосовно нього, неможливе буде застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, що може призвести до спроб переховування останнього з метою уникнення кримінальної відповідальності (постанова ККС у складі ВС від 05.07.2023 у справі №727/6140/22 (провадження №51-2266км23); останній офіційно не працевлаштований та не має законних засобів до існування;

- здійснювати незаконний вплив на свідків та інших підозрюваних у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки особисто знайомий із іншими підозрюваними в провадженні, а також зі свідками, які безпосередньо звертались до останнього задля сприяння їм у незаконному перетині державного кордону України, останньому відомі їх персональні відомості (анкетні дані, місця проживання, тощо); органом досудового розслідування наразі не встановлені та не допитані всі свідки, показання яких мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вдатись до спроб перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 має системний характер, вчинений організованою групою з корисливих мотивів, наразі органом досудового розслідування здійснюється збір доказів шляхом проведення слідчих (процесуальних) дій, в тому числі й щодо інших епізодів, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також встановлення інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується заявленого прокурором в апеляційній скарзі ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції доходить висновку про його недоведеність, натомість, ОСОБА_7 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку апеляційний суд зауважує на тому, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та передбачений ч. 3 ст. 332 КК України прямо посягає на обороноздатність держави України, при цьому, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, посягання на недоторканність державного кордону України шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до обов`язку захисту територіальної цілісності держави.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений та має на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., має постійне місце проживання, проте зауважує на тому, що зазначені обставини, хоча й характеризують підозрюваного з позитивної сторони, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється, його характеру та тяжкості, а також встановлених вище ризиків, не можуть слугувати підставою для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, на якому наполягає захисник в апеляційній скарзі.

За викладених вище обставин у їх сукупності, враховуючи доведеність органом досудового розслідування обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, об`єктивне існування в зазначеному провадженні зазначених вище ризиків, колегія суддів доходить висновку про те, що єдиним запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є тримання під вартою, натомість, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

В свою чергу, положення ч. 1 ст. 197 КПК України передбачають, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дату закінчення її дії в межах строку, передбаченого КПК України.

При цьому, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України передбачає, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Так, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України 27.10.2023 (а.с. 182-193).

Враховуючи те, що повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину було складено та вручено останньому 27.10.2023, колегія суддів доходить висновку про те, що в даному випадку строк досудового розслідування відраховується саме з цієї дати та спливає, відповідно до положень вищезазначеної ст. 219 КПК України та ч. 4 ст. 115 КПК, 27.12.2023.

Будь-яких доказів продовження строків досудового розслідування стороною обвинувачення апеляційному суду надано не було.

Отже, застосовуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне визначити строк дії такого запобіжного заходу, відповідно до вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, в межах строку досудового розслідування, а саме з моменту постановлення ухвали, тобто 16.11.2023, до 26.12.2023 включно.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що застосований стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде безальтернативним, оскільки передбачатиме альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відтак, враховуючи те, що, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

В даному конкретному випадку суд апеляційної інстанції, визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, керуючись при цьому вимогами вищевикладеної ч. 4 ст. 182 КПК України, зауважує на тому, що обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на недоторканність державного кордону та обороноздатність держави України, за попередньою змовою групою осіб, його ймовірна активна роль у його вчиненні, розмір ймовірної неправомірної вигоди, систематично отримуваної в результаті здійснення таких дій, а також його майновий та сімейний стан слугують тими виключними випадками, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_7 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на якому наполягав слідчий у клопотанні та прокурор в поданій апеляційній скарзі.

На переконання апеляційного суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, із визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 24, 177-178, 194, 370, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 27.10.2023, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 27.12.2023 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.12.2023 включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 16.11.2023, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти та покласти на нього строком до 26.12.2023 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Підозрюваного ОСОБА_7 негайно затримати в залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали апеляційного суду в частині організації доставки підозрюваного ОСОБА_7 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4