Справа № 639/5646/23
Провадження № 1-кп/639/514/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харковау складі:

головуючого-судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 02.09.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000849 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого:

1) 17.01.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

2) 07.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 11.11.2013р. за ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2013р. з Холодногірської ВК №18 на підставі ст.81 КК України умовно -достроково на 4 міс.18 дн.;

3) 16.06.2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.06.2018 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та засудженого направлено для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 05.08.2022 року звільнений з Харківської ВК №43 за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виражається у формі втрати енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 22 cічня 2023 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час якої перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ображав нецензурною лайкою, наніс удари, що не призвели до тілесних ушкоджень, вимагав та забирав грошові кошти, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.02.2023 ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Крім цього, 01.07.2023 приблизно о 07 год.40 хв. ОСОБА_4 , знаходячись адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2023 ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також, 12.08.2023 року о 06 год.00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якої нецензурно виражався брутальною лайкою, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2023 ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КупАП, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:

Так, 25.08.2023 приблизно о 22 год. 40 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке до цього носило систематичний характер, а саме: кричав на неї, ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої. Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та у нього спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жажди до життя, погіршенні якості життя в цілому.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо своєї матері, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, основними складовими якого є:

- психологічне та фізичне насильство у відношенні своєї матері ОСОБА_5 в межах їх сумісного місця проживання;

- насильницька агресія, що виразилася у вмотивованій деструктивній поведінці, яка спричинила психологічних та фізичних страждань потерпілої, викликавши у неї психологічний дискомфорт, тобто, негативні переживання, стан напруженості, страху та пригніченості.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, визнав повністю за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Вказав, що дійсно через наявну у нього хворобу він періодично вживає спиртні напої, через що у нього постійно виникають сварки з матір`ю. Його неодноразово притягали до адміністративної відповідальності. Але вважає, що матір своєю поведінкою його провокує на протиправні дії, не дає йому влаштовувати особисте життя,тому з нею неможливо сумісно проживати в одній квартирі. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що з сином ОСОБА_4 проживає в одній квартирі, він над нею вчиняє постійно психологічне та фізичне насильство, через що вона постійно перебуває у страху за своє життя, напруженості та пригніченості. Змушена постійно звертатися із заявами на протиправну поведінку сина до поліції , за що останнього неодноразово притягали до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Однак обвинувачений висновків для себе не робить, морально не засуджує своєї протиправної поведінки, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Просить суд призначити йому максимально суворе покарання у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Психологічне насильство включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, - якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В розумінні ст. 126-1 КК України особами, які перебувають у сімейних відносинах, є не лише подружжя, а й батьки та діти, інші особи, які проживають однією сім`єю.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводять до психологічних страждань потерпілої особи.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодружений, ніде не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, особою з інвалідністю не визнавався.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66,67 КК України, судом не встановлені.

При цьому суд не може визнати обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до п.1 ч.1 ст.66 КК України- щире каяття, оскільки під поняттям «щире каяття» як пом`якшуючої обставини розуміють обставину, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. При цьому, щире каяття не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочинів).

Між тим, ОСОБА_4 в судовому засіданні постійно виправдовував свої дії та вчинки щодо матері, тобто морально не засуджував свою злочинну поведінку, тому вказівка обвинуваченого на визнання своєї вини є формальною. Зазначене явно не свідчить про щире каяття обвинуваченого, а вказує лише на його намагання таким чином пом`якшити своє покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення,його наслідки, наявність обставин,що помякшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого , наведені вище, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілої ОСОБА_5 про призначення обвинуваченому максимально суворого покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.

Оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно

Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 26.10.2023 року.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1