Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4571/23
номер провадження 1-кс/695/1240/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001497 від 18.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

прокурор Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання зазначено, що 17.11.2023 о 17.35 год. водій ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині автодороги Золотоноша-Благодатне на 12 км., в напрямку з с. Благодатне до м. Золотоноша, під час зустрічного роз`їзду з легковим автомобілем допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає в АДРЕСА_1 ), який рухався попереду в попутному напрямку руху з автомобілем. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, контузії головного мозку та перелому малогомілкової кістки лівої ноги та був госпіталізований до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня». За даним фактом 18.11.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001497 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На місце пригоди відразу направлена слідчо-оперативна група з метою невідкладного фіксування місця вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів. Слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП ОСОБА_6 проведено огляд місця події автодороги Золотоноша-Благодатне на 12 км., під час якого вилучено: автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «ARDIS». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (проживає в АДРЕСА_2 .) Велосипед марки «ARDIS» належить та перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене вище, прокурор просить накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед марки «ARDIS» та надати розпорядження про можливість вилучення їх на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у резолютивній частині клопотання просив розглянути клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час і місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001497 від 18.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.11.2023 вилучено автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «ARDIS».

Згідно постанови слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 від 18.11.2023 автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «ARDIS» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , велосипед марки «ARDIS», який належить ОСОБА_5 , є речовими доказами у даному кримінальному провадженні в межах досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна вказують, що вище зазначене майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст.98 КПК України.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, зважаючи на те, що таке обмеження як накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед марки «ARDIS» є розумним та виправданим, оскільки є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно із забороною користування, розпорядження та відчуження призведе до неможливості його дослідження та може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді, більше того, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, а тому, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події на 12 км автодороги Золотоноша-Благодатне 17.11.2023 в період часу з 18.00 год. по 19.20 год.: автомобіль марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 та велосипед марки «ARDIS», який належить ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання прокурором.

Копію ухвали направити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1