Справа №949/577/23
Провадження №1-кп/949/173/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000235 від 11 грудня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2022 року близько 15 год., ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи на вулиці Гаражній в м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, порушуючи порядок, визначений Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року, придбав 20547,71 г каміння бурштину, завантаживши його у автомобіль марки «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно висновку судової гемологічної експертизи є бурштином в сировині, вартістю 26931,95 грн., який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення.

10 грудня 2022 року близько 16 год. ОСОБА_4 під час руху на автомобілі марки «Тоуоtа Саmrу», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції на вулиці Артеменка, що поблизу будинку №30Б в м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, де під час огляду місця події в салоні автомобіля за задніми сидіннями було виявлено та вилучено каміння бурштину.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.240-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, 10 грудня 2022 року придбав каміння бурштину. Проте, коли він його перевозив автомобілем, то був зупинений працівниками поліції, після чого каміння бурштину було вилучено. При обранні міри покарання, він та його захисник погодилися з думкою прокурора.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.1 ст.240-1 КК України, як незаконне придбання та перевезення бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.240-1 КК України, згідно ст.12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.88), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.с.89), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.90).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючої покарання обставини, характеристику обвинуваченого по місцю проживання та вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, наближене до мінімальної межі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.240-1 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 . Також суд, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, який є непрацюючим, одруженим, раніше не судимим, його поведінку до і після вчинення злочину, що свідчить про соціально значиму поведінку та міцні соціальні зв`яки, а також те, що він повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся, надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчить про його небайдужість до наслідків, що настали, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання у виді обмеження волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Шкоди, завданої кримінальним правопорушення, не встановлено.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 1510,24 грн., згідно вимог ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Одночасно, суд вважає за необхідне застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1, 3 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Враховуючи, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 240-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації майна, одержаного внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів в розмірі 1510,24 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень 24 коп.).

Речові докази, а саме: автомобіль марки «Тоуоtа Саmrу», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 - повернути ОСОБА_4 .

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави каміння бурштину вагою 20547,71 г, яке упаковане в поліетиленовий мішок білого кольору та прозорий поліетиленовий пакет, горловина якого стягнута номерною стяжкою №7519254, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Дубровиця вул. Воробинська, 25а, Сарненського району.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .