Єдиний унікальний номер 341/1282/17
Номер провадження 1-кп/341/7/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2016 під № 0005648 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Бурштині, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, не працює, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 204 КК України.

встановив:

ОСОБА_4 вчинив придбання та зберігання підроблених марок акцизного податку та незаконне виготовлення алкогольних напоїв шляхом відкриття підпільного цеху за наступних установлених судом обставин.

У період з 2016 року до квітня 2017 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, не будучи зареєстрований як суб`єкт господарювання, не маючи відповідного державного дозволу на виготовлення та торгівлю алкогольними напоями, з метою незаконного виготовлення та подальшого продажу алкогольних напоїв, всупереч вимогам Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, придбав у невстановлених слідством осіб підроблені марки акцизного податку на алкогольну продукцію. Вказані марки ОСОБА_4 зберігав за адресою: АДРЕСА_3 , та використовував для обклеювання незаконно виготовленої алкогольної продукції у підпільному цеху з метою подальшого продажу цих товарів.

04.04.2017 під час проведення санкціонованого обшуку в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено 2000 марок акцизного податку на алкогольні напої, а також алкогольні напої в кількості 26 ящиків, в яких містилось по 20 пляшок заповнених прозорою рідиною ємністю 0,5 л «Люботин», які опечатані марками акцизного податку, 1 ящик, в якому містилось 30 пляшок з прозорою рідиною ємністю 0,25 л «Люботин», які опечатані марками акцизного податку, 19 ящиків, в якому містилось 20 пляшок з прозорою рідиною ємністю 0,5 л «Станіславська чарка», які опечатані марками акцизного податку.

Згідно з висновком експерта від 31.03.2017 № 1.1-196/17 надані на дослідження 2000 марок акцизного податку на алкогольні напої, а також 70 марок акцизного податку, відібрані як зразки, наклеєні на 20 пляшок, заповнених прозорою рідиною ємністю 0,5 л «Люботин», які опечатані марками акцизного податку, 20 пляшок з прозорою рідиною ємністю 0,5 л «Станіславська чарка», які опечатані марками акцизного податку, 30 пляшок горілки ємністю 0,25 л «Люботин», які опечатані марками акцизного податку, за способом нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідають маркам акцизного податку на алкогольні напої, які знаходяться в офіційному обігу.

Крім того, паротягом 2016-2017 років, використовуючи гараж за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, не будучи зареєстрований як суб`єкт господарювання, не маючи відповідного державного дозволу на виготовлення та торгівлю алкогольними напоями, в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) та Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VІІІ, з метою збуту, організував підпільний цех, у якому здійснював незаконне виготовлення алкогольних напоїв.

04.04.2017 під час проведення обшуку в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено 2000 марок акцизного податку на алкогольні напої, а також алкогольні напої в кількості 26 ящиків, в яких містилось по 20 пляшок заповнених прозорою рідиною ємністю 0,5 л «Люботин», які опечатані марками акцизного податку, 1 ящик, в якому містилось 30 пляшок з прозорою рідиною ємністю 0,25 л «Люботин», які опечатані марками акцизного податку, 19 ящиків, в яких містилось по 20 пляшок з прозорою рідиною ємністю 0,5 л «Станіславська чарка», які опечатані марками акцизного податку, порожні пляшки ємностями 0,5 л та 0,25 л з етикетками «Люботин», «Станіславська чарка», «Пшенична», етикетки «Княгинин Оригінальна», «Карпатська Ексклюзив», «Княгинин Голд», «Княгинин Оригінальна», корки, порожню скляну тару та інші предмети для виготовлення фальсифікованої горілки.

Згідно з висновком експерта від 25.07.2017 № 2-0629/17 надані на дослідження рідини, які вилучені в ході проведення обшуку, у скляних пляшках ємністю по 0,5 л кожна з етикетками «Люботин» в двадцяти шести ящиках, які містять по двадцять пляшок, є спіртовмісними рідинами, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» і не є алкогольними напоями. Надані на дослідження рідини у тридцяти скляних пляшках ємністю по 0,25 л кожна з етикетками «Люботин» в одному ящику є спіртовмісними рідинами, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» і не є алкогольними напоями. Надані на дослідження рідини у скляних пляшках ємністю по 0,5 л кожна з етикетками «Станіславська чарка» в дев`ятнадцяти ящиках, які містять по 20 пляшок, є спіртовмісними рідинами, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» і не є алкогольними напоями.

За фізико-хімічними показниками рідини в дев`ятиста тридцяти скляних пляшках відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови». За органолептичними показниками рідини в дев`ятиста тридцяти скляних пляшках не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови».

Вміст етилового спирту в дев`ятиста тридцяти скляних пляшках становить від 35,11% об. до 37,67 % об. (об`ємних % при 20 ° С).

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 199, частиною 2 статті 204 КК України, оскільки він вчинив придбання та зберігання підроблених марок акцизного податку з метою їх використання при продажу товарів, а також вчинив незаконне виготовлення алкогольних напоїв шляхом відкриття підпільного цеху.

Розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 2 статті 204, частиною 1 статті 199 КК України не визнав і просив його виправдати. Вказав суду, що стосунку до виготовлення алкогольних напоїв, придбання та зберігання марок акцизного податку не має.

Зазначив, що у 2015-2017 роках займався обслуговуванням кавових апаратів, привозив воду. Також, торгував польською продукцією - їжею та побутовою хімією. Не був зареєстрований як ФОП. У квітня 2017 року вирощував свійських тварин. Продукцію у нього придбавали фізичні особи (знайомі) та суб`єкти господарювання. Крім цього, ще займався склотарою, яку зберігав у гаражі № НОМЕР_1 . Придбав пластмасові корки для тари, щоб надалі у м. Львові розливати засоби побутової хімії. Також, додав, що свідок ОСОБА_6 вказав на нього через те, що він співпрацював зі склотарщиками. Алкогольні напої не продавав. Ліцензії не мав. Шпалерами не торгував. Визнав тару в одному з гаражів. Підтвердив, що його номер мобільного телефону « НОМЕР_2 ».

На запитання прокурора обвинувачений відповів, що з дитинства знає ОСОБА_7 . У них гарні, дружні, близькі відносини. Часто був у неї вдома за адресою: АДРЕСА_3 . За цією адресою у 2010-2011 роках орендував гараж для свого автомобіля. У 2017 році мало спілкувався з ОСОБА_8 . Під час обшуку ОСОБА_9 телефонувала до нього, казала, що його шукають. Не може пояснити, чому під час обшуку ОСОБА_9 сказала, що майно його. Вважає, що під час обшуку ОСОБА_9 вказала на нього, бо вони були в особистих неприязних стосунках з кінця 2016 року. З нею не спілкувався десь пів року до обшуку. На досудовому слідстві ОСОБА_9 відмовилась від дачі показань. Також, додав, що просив ОСОБА_10 , щоб та дала свідчення у суді, проте вона відмовилась. Про походження алкогольних напоїв та марок акцизного податку нічого не знає. Знає, що ще якийсь ОСОБА_11 , що торгував продуктами, орендував цей гараж. Зміст телефонних розмов із різними абонентами про придбання певного товару в штуках, скотч, папір, поклеювання «обоїв», ціну товару, малюнок, «штучки в білих», партію товару тощо пояснив як спілкування про реалізацію побутової хімії, яку він придбавав оптом і розливав у менші тари для продажу. Відповідно, розфасовану (розлиту у меншу тару) побутову хімію закорковував, обклеював етикетками і надалі реалізовував. Розмову 21.02.2017 о 12:42 з «Мішою» про горілку, яка зникла, пояснив, що родич без дозволу брав горілку, яку він придбав на поминки бабусі.

Вказані показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що знає обвинуваченого з 2004 року. Зазначив, що його колишня дружина ОСОБА_9 здавала в оренду гараж за адресою по АДРЕСА_3 , який торгував фруктами. Коли він приїжджав до дитини, то бачив фрукти. Не знає чи ОСОБА_4 орендував гараж. Знає, що гараж орендував ОСОБА_13 . Чи орендував гараж ОСОБА_14 не знає. Про обшуки нічого не знає. Бачив декілька раз обвинуваченого, коли приїжджав забирати дочку. Не знає чому обвинувачений приїжджав до ОСОБА_15 . У 2016 році свідок виписався з лікарні. Після цього не бачив ОСОБА_4 . Побачив лише у суді.

Показаннями допитаної свідка ОСОБА_16 , 2005 року народження, яка допитана у судовому засіданні у присутності представника Служби у справах дітей Галицької міської ради ОСОБА_17 . Свідок повідомила, що знає обвинуваченого. Він друг її матері. У 2015-2016 роках вона проживала з матір`ю по АДРЕСА_3 . Обвинувачений приїжджав у гості до матері. Привозив балон з газом. Не пам`ятає чи часто приїжджав і на чому. Не бачила чи хтось сторонній приходив у гараж. Підтвердила, що ОСОБА_4 користувався гаражем.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що у 2017 році працював вантажником, експедитором у ТОВ «Стиль». Зазначив, що у 2017 році він розповсюджував алкоголь, у тому числі за ОСОБА_18 і ОСОБА_19 напрямком. Спілкувався з продавцями, які говорили, що їм дешевше постачають горілку. Він вирішив придбати для проби таку горілку. Вона була недобра, його зразу знудило. Продавець з ОСОБА_20 сказала, що чоловік привозить цей товар та дала його номер телефону. Пригадує як телефонував за номером, який йому дала продавець з магазину. Телефонував до « ОСОБА_21 ». Цікавився, чи можна придбати горілку. Проте, абонент відповів відмовою реалізувати. Не пам`ятає, чи той не мав, чи взагалі не продає. Адрес і назв магазинів, у які дешевше постачали горілку, не пам`ятає. Пригадує, як продавці казали, що ця горілка виготовляється на околицях ОСОБА_20 десь в гаражах чи на складах. У кількох магазинах говорили про такий контрафакт.

На запитання захисника свідок ОСОБА_6 відповів, що вперше побачив обвинуваченого у суді. Не пам`ятає чи повідомляв у поліцію про контрафакт. Не бачив, щоб обвинувачений привозив алкоголь.

Показанням допитаного свідка ОСОБА_22 , який розповів, що жив з ОСОБА_23 4-5 років з 2014 до 2018 року, приїжджав до неї у АДРЕСА_3 1-2 рази на тиждень. Робив ремонт у її будинку. Приїжджав на автомобілі. Автомобіль залишав на подвір`ї. У гаражі не залишав, бо ОСОБА_9 казала, що не має ключів від гаража. Обвинувачений приїжджав близько двох разів. Хотів придбати рибу, якою торгувала ОСОБА_24 . ОСОБА_9 пояснювала йому, що обвинувачений її друг дитинства. Про гараж вона нічого не розповідала. Про обшук йому не відомо. Знає лише, що поліція приходила, проте, причини не відомі. З 2018 з ОСОБА_25 не проживає.

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії із застосуванням технічних засобів з додатками DVD-диском запису телефонних розмов абонента з номером телефону НОМЕР_3 та стенограмою № 581т за період з 23.01.2017 до 27.02.2017. Відповідно до змісту указаної стенограми мала місце телефонна розмова 30.01.2017 «Фігуранта» з « ОСОБА_21 » (номер телефону НОМЕР_4 , який належить обвинуваченому) спілкуються про можливість доставки «трошки чогось, якщо би треба було» (т. 2, а. с. 4-8).

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії із застосуванням технічних засобів з додатками: DVD-диском запису телефонних розмов абонента з номером телефону НОМЕР_5 ( ОСОБА_4 , «Фігурант») та стенограмою телефонних розмов за цим номером, який належить обвинуваченому за період з 23.01.2017 до 27.02.2017.

Згідно зі змістом телефонної розмови від 01.02.2017 «Не встановлений («Н»)» спілкується з «Фігурантом («Ф»)» щодо відправки партії, «бо народ хоче і тобі наскладав». Також, про те, що «Н» вже «малюнок пустив у роботу», «бо є на шо клеяти і наклеять». «Ф» зазначив: «добре, я візьму обов`язково».

Також, у розмові 01.02.2017 о 14:46 ОСОБА_4 спілкується із невстановленою особою про «запущений в роботу малюнок», клеєння малюнка.

Відповідно до телефонної розмови 04.02.2017 «Мирон (М)» спілкується з «Фігурантом (Ф)». Зокрема «М»: «Здоров ОСОБА_11 , які в тебе плани? А може я би приїхав по тебе, бо мені треба маленької», «Ф»: «Ну, то приїдете в понеділок».

Відповідно до телефонної розмови від 16.02.2017 « ОСОБА_26 » спілкується з «Фігурантом» про зустріч та чи «щось кидати», на що «Р» відповів, що «10 або 15».

Згідно зі змістом телефонної розмови від 19.02.2017 «Не встановлений спілкується з фігурантом щодо вартості «штучок в білих, шо тоді ти мені білі давав».

Під час телефонної розмови від 21.02.2017 «Фігурант» сказав до «Міші» про те, що «купа горілки счезло, казав, що бере по одній флєшці», а він тоді не порахував...

Відповідно до телефонної розмови від 21.02.2017 «Ваня» спілкується з «Фігурантом», зокрема каже: « ОСОБА_27 , ОСОБА_21 привіт» та про те, що йому потрібно «такого самого 22 штуки», на що «Фігурант» відповів: «Ванюша, мені треба піти порахувати, шо є там».

Під час телефонної розмови від 21.02.2017 «Не встановлений» спілкується з «Фігурантом», називає його « ОСОБА_11 ». Спілкуються щодо «обоїв», домовляються про купівлю, «але потрібно все одинакове», а «там тільки бумага та скотч» (т. 2, а. с. 11-20).

Протоколом обшуку від 04.04.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 04.04.2017, згідно з яким проведено обшук території, розташованої за адресою проживання ОСОБА_28 , а саме АДРЕСА_3 . Відповідно до змісту цього протоколу ОСОБА_28 було запропоновано видати алкогольні напої, спирт етиловий, етикетки, пляшки, корки, марки акцизного товару, чорнові записи. На таку пропозицію ОСОБА_28 заявила, що така продукція і предмети знаходяться в гаражі та сараї, які вона здає в оренду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час обшуку гаража встановлено, що в ньому є різного роду ящики з акцизними марками, які наклеєні на пляшки з невідомою прозорою рідиною, а також на пляшках наклеєно паперові етикетки з написом «Lubotinn», «Станіславська чарка», заготовки акцизних марок з надписом «Марка акцизного податку, Україна», цифрові написи на голограмі без відблисків, ящики з порожніми пляшками без етикеток, з етикетками «Княгинин» та іншими, рулони з етикетками «Княгинин Голд», «Карпатська ексклюзив», «Княгинин оригінальна», кульки з корками (пробками) з емблемою у вигляді «орнаменту», з написами літер «І» та «Ф», каністри з невідомими речовинами з різким запахом, ящики з корками з надписом «Lubotinn», корки золотистого кольору без надписів, фен синьо-чорного кольору з написом «СОЮЗ ТП С-2003А», картонні(паперові» вирізки з надписом «Княгинин», пластмасове відро з невідомою в`язкою речовиною жовтого кольору з різким запахом, схожою на клей, відро велике білого кольору з невідомою речовиною жовтого кольору з різким запахом, схожою на клей, з кришкою та дерев`яною лопаткою.

Під час обшуку вилучено:

-26 ящиків, в яких міститься по 20 пляшок ємністю 0,5 л кожна з прозорою рідиною з написами «Люботин», які опечатані марками акцизного збору;

-1 ящик, в якому міститься 30 пляшок ємністю 0,25 л кожна з написом «Люботин», які опечатані марками акцизного збору;

- 19 ящиків, в яких містяться по 20 пляшок ємністю 0,5 л кожна з прозорою рідиною з написами на пляшках «Станіславська чарка», які опечатані марками акцизного збору.

-5 каністр полімерних білих з невідомою рідиною з різким запахом, які заповнені доверху, об`ємом по 10 л кожна;

-61 картонна коробка, в яких містяться порожні пляшки;

-один моток прозорої полімерної стрічки;

-один пакет з чорними корками (пробками до пляшок);

-один пакет з корками жовтого кольору із орнаментом вишиванки;

-один пакет з корками з надписом «Lubotinn»;

-дві картонні коробки з корками золотистого кольору;

-24 картонні коробки для ящиків до бутилок;

-відро з рідкою густою речовиною жовтого кольору типу клей;

-одна полімерна каністра, частково заповнена рідиною без різкого запаху;

-дев`ять мотків з етикетками «Княгинин Голд», «Княгинин Голд», «Княгинин оригінальна», «Карпатська ексклюзивна»;

-3 полімерні лійки, а також один пакет типу «файл» із заготовками акцизних марок;

-2 шланги полімерні, які поміщено в полімерний пакет та опечатано (т. 2, а. с. 24-29).

Протоколом огляду від 11.08.2017, відповідно до якого об`єктом огляду є речі та документи, вилучені в ході санкціонованого обшуку від 04.04.2017 за адресою: вул. Шевченка, 25, м. Бурштин, а саме:

-26 ящиків, в яких міститься по 20 пляшок горілки ємністю 0,5 л «Люботин», які опечатані марками акцизного збору;

-1 ящик, в якому міститься 30 пляшок горілки ємністю 0,25 л «Люботин», які опечатані марками акцизного збору;

- 19 ящиків, в яких містяться по 20 пляшок горілки ємністю 0,5 л «Станіславська чарка», які опечатані марками акцизного збору. Вказані ящики були оглянуті в ході проведення судово-дактилоскопічної експертизи (1.3-319/17 від 23.05.2017), технічної експертизи документів (1.1-196/17 від 31.05.2017), судової експертизи спиртовмісних рідин (2-0629/17);

-5 каністр білих з невідомою рідиною з різким запахом спирту, які заповнені доверху об`ємом по 10 л кожна з червоними корками;

-61 картонна коробка, в яких містяться порожні скляні пляшки об`ємом 0,5 л та 0,25 л з етикетками «Станіславська чарка», «Пшенична», «Княгинин» та ін.;

-один моток прозорої полімерної ленти;

-один поліетиленовий пакет з прозорими чорними корками до пляшок, на боковій частині яких наявні золотистого кольору стрілки та буква «і», під якою знаходиться золотистого кольору лінія;

-один пакет з корками жовтого кольору із зображенням вишиванки;

-один пакет з корками з надписом «Lubotin»;

-дві картонні коробки з корками золотистого кольору;

-відро з рідкою густою речовиною жовтого кольору типу клей;

-одна полімерна каністра частково заповнена рідиною без різкого запаху спирту;

-дев`ять мотків з етикетками «Княгинин Голд», «Княгинин Оригінальна», «Карпатська» та ін.;

-три полімерні лінійки та два полімерні шланги, фен «союз» (т. 2, а. с. 30-39).

Висновком експерта від 31.05.2017 № 1.1-96/17, згідно з яким надані на дослідження дві тисячі сімдесят марок акцизного податку на алкогольні напої серією 09 АААВ та номерами 178207 (20 шт.), 178210 (20 шт.), 178204 (30 шт.) (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 03/16, 21, 160 грн), 178203 (125 шт.), 178204 (125 шт.), 178205 (125 шт.), 178206 (125 шт.), 178207 (125 шт.), 178208 (125 шт.), 178209 (125 шт.), 178210 (125 шт.) (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 03/16, 21, 160 грн), серією 13 АААВ та номерами 02, 00 (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 02/16, 14, 106 грн) за способом нанесення зображення та первинними елементами захисту не відповідають маркам акцизного податку на алкогольні напої, які знаходяться в офіційному обігу.

Всі зображення наданих на дослідження марок акцизного податку на алкогольні напої серією 09 АААВ та номерами 178207 (20 шт.), 178210 (20 шт.), 178204 (30 шт.) (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 03/16, 21, 160 грн), 178203 (125 шт.), 178204 (125 шт.), 178205 (125 шт.), 178206 (125 шт.), 178207 (125 шт.), 178208 (125 шт.), 178209 (125 шт.), 178210 (125 шт.) (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 03/16, 21, 160 грн) виконані струминним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.

Всі зображення (крім номеру) наданих на дослідження марок акцизного податку на алкогольні напої серією 13 АААВ та номерами 02, 00 (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 02/16, 14, 160 грн) виконані плоским офсетним способом друку з ірисовим розкатом. Номер виконаний високим способом друку (т. 2, а. с. 45-51).

Висновком експерта від 25.07.2017 № 2-0629/17, відповідно до якого надані на дослідження рідини у скляних пляшках ємністю по 0,5 л кожна з етикетками «Люботин» в двадцяти шести ящиках, які містять по двадцять пляшок, є спіртовмісними рідинами, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» і не є алкогольними напоями. Надані на дослідження рідини у тридцяти скляних пляшках ємністю по 0,25 л кожна з етикетками «Люботин» в одному ящику є спіртовмісними рідинами, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» і не є алкогольними напоями. Надані на дослідження рідини у скляних пляшках ємністю по 0,5 л кожна з етикетками «Станіславська чарка» в дев`ятнадцяти ящиках, які містять по 20 пляшок, є спіртовмісними рідинами, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» і не є алкогольними напоями.

За фізико-хімічними показниками рідини в дев`ятиста тридцяти скляних пляшках відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови». За органолептичними показниками рідини в дев`ятиста тридцяти скляних пляшках не відповідають вимогам діючого державного стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови».

Вміст етилового спирту в дев`ятиста тридцяти скляних пляшках становить від 35,11 % об. до 37,67 % об. (об`ємних % при 20 ° С) (т. 2, а. с. 57-70).

Ілюстративною таблицею до висновку експерта від 25.07.2017 № 2-0629/17, на якій зображено: упаковку № 1 та номер на ній; вміст упаковки № 1 та номер на спецпакеті; написи на бирці з упаковки № 1; загальний вигляд пляшок в ящику з упаковки № 1 та двох пляшок окремо; упаковки № 2-46 та написи на бирці; загальний вигляд пляшок в ящику з упаковки № 2-46 та двох пляшок окремо; загальний вигляд упаковок № 1-46 після дослідження та номерів на них (т. 2, а. с. 71-98).

Протоколом обшуку від 05.04.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 04.04.2017, згідно з яким проведено обшук гаражного приміщення під АДРЕСА_4 , що використовує ОСОБА_4 (т. 2, а. с. 102-106). Перед обшуком ОСОБА_4 заявив, що у приміщенні наявна стара порожня тара.

У ході обшуку у вказаному гаражному приміщені виявлено та вилучено:

- три марки акцизного податку із № 680236, № 247552, № 247554;

-клей ПВА у білому полімерному тюбику;

-лопатка з дерев`яною ручкою «1 і 25»;

-етикетки в кількості 30 штук з написом «Княгинин золота»;

-етикетки в кількості 25 штук з написом «Карпатська вершина»;

-одну етикетку з написом «Княгинин оригінальна»;

-експрес накладну № 4846, які упаковано в поліетиленовий прозорий пакет синього кольору, горловина якого перев`язана ниткою, кінці якої скріплені биркою із підписами понятих та інших учасників обшуку і печаткою (№ 1);

-по одній пляшці скляних пляшок з надписами на них «Станіславська чарка», «Медоф», «Пшенична», без етикеток, «Княгинин оригінальна», «Green day», «Державна», «Княгинин gold», «Пшенична», «Хлібний дар», які упаковано в поліетиленовий пакет синього кольору, горловина якого перев`язана ниткою, кінці якої скріплені биркою із пояснювальними написами, підписами понятих, слідчого та інших учасників обшуку (№ 2).

За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за частиною 1 статті 199, частиною 2 статті 204 КК України (у редакції, чинній станом на 2017 рік).

При цьому суд вважає за необхідне виключити з формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 204 КК України тексту «що забезпечує масове виробництво таких виробів». Так, на переконання суду, зміст частини другої статті 204 КК України дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачив два окремі самостійні способи вчинення відповідного кримінального правопорушення, зокрема незаконне виготовлення алкогольних напоїв шляхом відкриття підпільних цехів або шляхом використання обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів. При цьому для кваліфікації дій особи як незаконне виготовлення алкогольних напоїв шляхом відкриття підпільних цехів немає значення кількість фактично виробленої продукції і обладнання, знаряддя, засоби, які для цього використовуються.

Своєю чергою обладнання, що забезпечує масове виробництво алкогольних напоїв, у цьому кримінальному провадженні виявлене не було.

У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання: за частиною 2 статті 204 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за частиною 1 статті 199 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнити від призначеного покарання за частиною 2 статті 204 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

З метою всебічного з`ясування обставин справи і встановлення фактичних обставин було задоволено клопотання прокурора, зокрема щодо виклику і допиту як свідка ОСОБА_15 , яка не була допитана як свідок на стадії досудового розслідування.

Проте, явку у судове засідання ОСОБА_15 сторона обвинувачення не забезпечила, вжиті судом заходи забезпечення кримінального провадження не призвели до явки свідка у судове засідання, оскільки вказана особа тривалий час перебуває за межами кордону України і дані щодо часу її повернення відсутні.

З огляду на викладене та з метою недопущення ще більш тривалого розгляду цього кримінального провадження суд показання свідка ОСОБА_15 виключив з числа джерел доказів, які підлягають дослідженню у цьому провадженні.

Захисник просила ОСОБА_4 виправдати у зв`язку з наступним.

Вважає, що зібрані стороною обвинувачення докази у цій справі є неналежними і недопустимими, оскільки розслідування відповідних кримінальних правопорушень належало до компетенції органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, а не органів Національної поліції. Зібрані докази не містять даних, які б вказували на використання ОСОБА_4 гаража за адресою по АДРЕСА_3 , та будь-яку його причетність до виявлених марок акцизного податку, алкогольної продукції. Просить визнати протоколи обшуків недопустимими доказами, оскільки з відповідними клопотаннями до слідчого судді звертався один слідчий, а обшуки проводили зовсім інші слідчі. Зазначає, що в порушення приписів статті 290 КПК України стороні захисту під час розкриття матеріалів не було розкрито ухвал слідчого судді, на підставі яких проведено НСРД, протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд виходить з такого.

Відповідно до приписів частин першої, третьої статті 216 КПК України (у редакції, чинній на час проведення досудового розслідування) слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Слідчі органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених, зокрема, статтею 204 КК України.

Якщо під час розслідування зазначених злочинів будуть встановлені злочини, передбачені статтями 192, 199, 200, 222, 222-1, 358, 366 Кримінального кодексу України, вчинені особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, вони розслідуються слідчими органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Системний аналіз змісту статті 216 КПК України дає підстави для висновку про те, що досудове розслідування злочину, передбаченого статтею 199 КК України, належало до компетенції саме органів Національної поліції. Якщо ж під час здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого статтею 204 КК України, органи, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, встановлять наявність відповідних ознак вчинення злочину, передбаченого статтею 199 КК України, то лише у такому випадку до їхньої підслідності віднесено здійснення досудового розслідування злочину за статтею 199 КК України.

Зі змісту наявних у справі матеріалів, долучених стороною обвинувачення, у тому числі ухвал слідчих суддів про надання дозволу на проведення обшуку, суд установив, що збір доказів у цьому кримінальному провадженні та проведення відповідних слідчих заходів здійснювався в межах досудового розслідування саме кримінального провадження від 05.12.2016 № 0005648, зареєстрованого із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 199 КК України.

Таким чином, суд дійшов висновує, що проведення досудового розслідування у межах цього кримінального провадження і збір доказів здійснено органом Національної поліції у межах визначеної статтею 216 КПК України компетенції.

При цьому суд звертає увагу на те, що сторона захисту під час дослідження доказів, після задоволення її клопотання про судовий розгляд кримінального провадження спочатку новим складом суду, не ставила під сумнів факт дотримання правил підслідності, не клопотала про надання стороною обвинувачення матеріалів, які стосуються реєстрації кримінального провадження, зміни правової кваліфікації тощо.

Щодо доводів захисту про звернення з клопотанням про надання дозволу на обшук одним слідчим та проведення обшуків іншими слідчими, то суд ці доводи вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 17.02.2021 № 263/10353/16-к висловлено наступну правову позицію.

Системне тлумачення процесуальних норм, а саме статей 37, 39, 236 КПК України, дає підстави стверджувати, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана прокурором, призначеним здійснювати процесуальне керівництво в порядку ст. 37 КПК України, або слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування в порядку ст. 39 цього Кодексу.

Приписи ст. 235 КПК України не зобов`язують слідчого суддю в ухвалі зазначати прокурора чи слідчого, який буде проводити обшук, натомість зазначена ухвала має містити відомості про прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук. Тобто, процесуальний закон зобов`язує слідчого суддю встановити, що клопотання надійшло від уповноваженої особи - прокурора, включеного до групи прокурорів, або слідчого, якому доручено здійснювати розслідування, в порядку статей 37, 39, 216 КПК України. Судовий контроль під час розгляду клопотання про проведення обшуку здійснюється з метою забезпечення права на недоторканність житла чи іншого володіння особи. Водночас, зміст норм цього Кодексу не дає підстав для твердження про те, що до повноважень слідчого судді належать, крім здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ст. 3 КПК України), ще й інші, віднесені до повноважень прокурора та слідчого з організації досудового розслідування.

Із системного тлумачення статей 36, 40, 235, 236 КПК України не вбачається, що до компетенції слідчого судді належить визначення як конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати таку слідчу (розшукову) дію, так й інших осіб, що будуть брати участь у проведенні обшуку (понятих, працівників оперативного підрозділу, спеціалістів та ін.). Питання про дотримання вимог КПК прокурором або слідчим щодо належного використання повноважень здійснювати обшук, залучення понятих, спеціалістів, працівників оперативного підрозділу, підозрюваного, захисника, інших учасників провадження вирішуються на етапі судового провадження (п. 24 ст. 3 КПК України), а не провадження у слідчого судді, і за умови надання суду протоколу обшуку як доказу винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, визначення в ухвалі слідчого судді конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати обшук, перебуває поза межами повноважень слідчого судді з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та обмежується в цій частині перевіркою того, чи є належним суб`єктом учасник кримінального провадження, який звернувся з клопотанням про проведення обшуку.

У кримінальному провадженні, яке розглядається, з клопотаннями про проведення обшуків звертався слідчий ОСОБА_29 , ухвали слідчого судді не містили вказівки на конкретних слідчих, яким надано дозволи на обшук, а безпосередньо слідчі дії на підставі цих ухвал проводили слідчі ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Відповідно до змісту постанови від 04.04.2017 про визначення групи слідчих у цьому кримінальному провадженні (т.2, а . с. 180) ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_32 включені у групу слідчих.

Оцінюючи доводи сторони захисту, суд враховує висловлену у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 331/1898/16-к правову позицію, яка полягає у наступному.

Ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД не є доказом у кримінальному провадженні. Адже, відповідно до ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Системне тлумачення ст. 290 КПК дозволяє зробити висновок, що відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, які є в її розпорядженні, то відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. В ухвалі слідчого судді про проведення НСРД немає жодних відомостей, які можуть бути доказами у конкретному кримінальному провадженні. Ця ухвала за своєю правовою природою є процесуальною підставою для отримання доказів. Але сам доказ вона не підміняє і у доказ не трансформується.

Ухвала слідчого судді про проведення НСРД повинна досліджуватися судом під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою оцінки допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.

Велика палата Верховного Суду у постанові наголошує, що сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді.

У своєму рішенні Велика палата Верховного Суду звертає увагу на те, що ЄСПЛ зазначав, що кримінальне провадження, у тому числі складові такого провадження, які стосуються процедури, мають бути засновані на принципі змагальності, і має бути забезпечена процесуальна рівність сторін обвинувачення і захисту.

Однак, варто враховувати ту обставину, що принцип змагальності є наскрізним і він не закінчується після реалізації положень ст. 290 КПК. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду саме суд у ході судового розгляду під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує дотримання принципу змагальності.

На етапі досудового розслідування сторони у відповідності до ст. 290 КПК повинні розкрити всі докази, які є у їхньому розпорядженні.

Однак, оцінка належності, допустимості кожного із доказів буде здійснюватися судом, і суд, аналізуючи кожен із доказів, повинен дослідити процесуальні підстави (ухвали, клопотання тощо), які стали підставою для отримання будь-якого з доказів.

Відповідь на питання про можливість надання ухвал слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД під час судового розгляду у суді першої інстанції повинна ґрунтуватися на безумовному дотриманні принципу змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.

Таким чином, докази у вигляді результатів НСРД повинні бути безумовно відкриті стороні захисту у порядку, визначеному ст. 290 КПК.

Однак процесуальні документи, а саме ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД можуть бути надані і під час судового розгляду справи у суді першої інстанції.

Невідкриття таких процесуальних документів до моменту передачі кримінального провадження до суду не може стати безумовною підставою для визнання всіх результатів НСРД недопустимими доказами.

Лише у випадку відсутності у сторони обвинувачення і ненадання суду під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідних ухвал слідчих суддів про дозвіл на проведення НСРД, суд може поставити під сумнів допустимість отриманих результатів НСРД, як доказів.

У цьому кримінальному провадженні сторона обвинувачення надала процесуальні документи, а саме ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД, під час судового розгляду справи.

Таким чином, не відкриття стороні захисту цих ухвал у порядку статті 290 КПК України, не є підставою для визнання недопустимими доказів, отриманих в результаті НСРД.

При цьому наявна у матеріалах справи (т. 1, а. с. 10) розписка ОСОБА_4 про отримання копії реєстру матеріалів досудового розслідування, у якому містяться дані про протоколи за результатами проведення НСРД, вказує на безпідставність твердження сторони захисту про нерозкриття отриманих в результаті НСРД доказів у порядку статті 290 КПК України. Тоді як DVD-диски та стенограми розмов чітко вказані додатками до цих протоколів.

Стосовно доводів сторони захисту про відсутність належних доказів причетності ОСОБА_4 до виявлених і вилучених марок акцизного податку, виготовлення алкогольних напоїв, суд виходить з такого.

Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 не надав пояснень щодо виявлених і вилучених під час обшуку гаража № НОМЕР_1 речей та предметів, зокрема трьох марок акцизного податку, етикеток для горілчаної продукції, клею, великої кількості пустих пляшок саме від горілчаної продукції.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст. 63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

З огляду на відсутність пояснень обвинуваченого щодо виявлених етикеток для горілчаної продукції, трьох марок акцизного податку, клею тощо у гаражі № НОМЕР_1 , суд відсутність таких пояснень враховує під час оцінки досліджених доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ст. 22 КПК України).

При цьому під час аналізу пояснень обвинуваченого причин наявності у нього великої кількості скляної тари у гаражі № 245 у суду виникають обґрунтовані сумніви стосовно того, що ОСОБА_4 займався заготівлею і продажем склотари. Так, на підтвердження такої позиції сторона захисту не надала жодного доказу, не заявила клопотання про допит будь-кого з осіб, що могли б підтвердити такі твердження. Тоді як виявлені у гаражі № НОМЕР_1 пусті пляшки були саме з-під горілчаної продукції та не було пляшок з-під інших видів продукції (пива, води, соку, вин тощо).

Також, на переконання суду, не заслуговують на увагу пояснення сторони захисту і ОСОБА_4 щодо змісту розмов, зафіксованих у стенограмах телефонних розмов обвинуваченого. У цьому випадку сторона захисту також не надала жодних доказів на підтвердження здійснення обвинуваченим фасування, розливання у дрібніші тари, обклеювання, торгівлі засобами побутової хімії. Своєю чергою під час обшуку гаража № НОМЕР_1 жодних даних, які б вказували на діяльність обвинуваченого, пов`язану із побутовою хімією, виявлено та зафіксовано не було.

Зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування і пояснень сторін суд установив, що під час досудового розслідування проводились обшуки і за іншими адресами, результати яких сторона обвинувачення не долучила до матеріалів під час судового провадження. Проте, у своїх доводах і сторона захисту не посилається на те, що під час проведення відповідних слідчих дій було виявлено докази торгівлі ОСОБА_4 саме побутовою хімією, її розливом, обклеюванням, закорковуванням тощо.

Зміст протоколу обшуку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема чітка вказівка у ньому ОСОБА_15 на те, що саме ОСОБА_4 використовує відповідний гараж за цією адресою, особисте тривале знайомство обвинуваченого з ОСОБА_23 , завуальований, прихований зміст телефонних розмов обвинуваченого щодо торгівлі певним товаром та непереконливе пояснення захисту такого змісту, виявлені у гаражі № НОМЕР_1 предмети, відсутність будь-яких даних діяльності ОСОБА_4 , пов`язаної з побутовою хімією, дають суду підстави для висновку про те, що виявлений у гаражі підпільний цех з незаконного виготовлення алкогольних напоїв, підроблені марки акцизного податку належать саме обвинуваченому.

При цьому суд виходить з того, що характеристики підпільного цеху за ч. 2 ст. 204 КК України не обов`язково мають відповідати ознакам цеху як організаційно та (або) технологічно відокремленого структурного підрозділу легально діючого підприємства. У цьому випадку не обов`язковими є наявність обладнання і технологій, що використовуються для легального промислового виробництва відповідних товарів. На переконання суду, підпільний цех - це певне місце, пристосоване та (або) обладнане для незаконного (нелегального, конспіративного) виготовлення підакцизних товарів (алкогольних напоїв) - окрема будівля, споруда різного призначення, приміщення або його частина, а також певне місце природного чи техногенного походження (галявина у лісі, непрацююча шахта, кар`єр тощо). Розмір приміщення (будівлі, споруди), яке створюється (пристосовується) для незаконного виготовлення підакцизних товарів, його місцезнаходження, предмети і засоби, які для цього використовуються, та інші характеристики на кваліфікацію за ч. 2 ст. 204 КК України не впливають.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що усі доводи сторони захисту направлені не на встановлення фактичних обставин події та істини у справі, а на уникнення відповідальності обвинуваченим.

При цьому, керуючись приписами статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_4 вчинив придбання та зберігання підроблених марок акцизного податку з метою їх використання при продажу товарів, а також вчинив незаконне виготовлення алкогольних напоїв шляхом відкриття підпільного цеху.

Отже, суд не вбачає підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується приписами статей 50, 65 КК України та враховує мету покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за частиною 2 статті 204, частиною 1 статті 199 КК України, особу винного, який раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, негативних характеризуючих даних особи суду не надано.

З урахуванням усіх вказаних обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 199 КК України (у редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) у виді позбавлення волі та у межах санкції частини 2 статті 204 КК України (у редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу, які будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому визначаючи розмір штрафу і строк позбавлення волі, суд враховує те, що особа вину у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень не визнала, не усвідомила суспільну небезпеку своїх діянь, не покаялась. Тому, суд вважає необґрунтованою позицію прокурора щодо призначення покарання за частиною 1 статті 199 КК України на рівні найнижчої межі, встановленої в санкції цієї норми.

Відповідно до частини 5 статті 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Ураховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України, минули строки визначені пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання за частиною 2 статті 204 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на характеристику особи обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд на підставі статті 75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Іспитовий строк, необхідний для того, щоб ОСОБА_4 довів своє виправлення без відбування покарання, суд встановлює тривалістю 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Застосовуючи положення статті 75 КК України, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності, такі були вчинені більше шести років тому і на цей час відсутні дані, які б свідчили про можливі повторні вчинення кримінальних правопорушень цією особою.

Тобто, з огляду на обставини справи, характеристику ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про те, що обвинувачений не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової його ізоляції. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що він став на шлях виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відповідно до долучених довідок про витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні становлять 14466,08 грн і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обрано.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 374, 376, 395, 532 КПК України, статтями 49, 66, 67, 74, 75, 76, 199, 204 Кримінального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 199 КК України та частиною другою статті 204 КК України, та призначити йому покарання:

- за частиною першою статті 199 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за частиною другою статті 204 КК України у виді штрафу у розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

На підставі частини 5 статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за частиною 2 статті 204 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за частиною 1 статті 199 КК Ураїни у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 14466,08 гривень.

Речові докази у справі:

-оптичний диск інв. № 206т/17, на якому міститься робоча папка із вмістом аудіо записів розмов, зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-оптичний диск інв. № 207т/17, на якому міститься робоча папка із вмістом аудіо записів розмов, зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-5 каністр ємністю по 10 л із вмістом прозорої рідини із різким запахом спирту, 61 картонна коробка з порожніми пляшками, 1 моток полімерної плівки, 1 пакет з чорними корками, 1 пакет з корками чорного кольору, 1 пакет з корками з надписом «Люботин», 24 картонні коробки для ящиків до пляшок, 1 відро з густою рідиною жовтого кольору, 1 каністра, заповнена рідиною без запаху, 9 мотків з наклейками з написами «Княгинин Голд», «Княгинин Оригінальна», «Карпатська ексклюзивна», 3 полімерні лійки, 2 шланги полімерні, 2 картонні коробки з корками жовтого кольору, які зберігаються в Івано-Франківському ВП, знищити;

- дві тисячі сімдесят марок акцизного податку на алкогольні напої серією 09 АААВ та номерами 178207 (20 шт.), 178210 (20 шт.), 178204 (30 шт.) (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 03/16, 21, 160 грн), 178203 (125 шт.), 178204 (125 шт.), 178205 (125 шт.), 178206 (125 шт.), 178207 (125 шт.), 178208 (125 шт.), 178209 (125 шт.), 178210 (125 шт.) (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 03/16, 21, 160 грн), серією 13 АААВ та номерами 02, 00 (місяць/рік виготовлення та ставка акцизного податку 02/16, 14, 106 грн), знищити;

- рідини у скляних пляшках ємністю по 0,5 л кожна з етикетками «Люботин» в двадцяти шести ящиках, які містять по двадцять пляшок та упаковані у спец пакети НДКЦ, рідини у тридцяти скляних пляшках ємністю по 0,25 л кожна з етикетками «Люботин» в одному ящику та упаковані у спец пакети НДКЦ, рідини у скляних пляшках ємністю по 0,5 л кожна з етикетками «Станіславська чарка» в дев`ятнадцяти ящиках, які містять по 20 пляшок та упаковані у спец пакети НДКЦ, які зберігаються в Івано-Франківському ВП, знищити;

-три акцизні марки із № 680236, № 247552, № 247554, клей ПВА у білому полімерному тюбику, етикетки в кількості 30 штук «Княгинин Золота», етикетки в кількості 25 штук «Карпатська Вершина», етикетка «Карпатська Оригінальна», скляні пляшки (по одній) «Станіславська чарка», «Медофф», «Пшенична», без етикеток, «Княгинин Оригінальна», «ГрінДей», «Дериславна», «Княгинин Голд», «Краля Пшенична», які зберігаються в Івано-Франківському ВП знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1