Справа № 761/408/24
Провадження № 1-кс/761/1031/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000234 від 18.11.2021,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту з метою забезпечення збереження речових на наступне нерухоме майно: частина нежитлової будівлі (група приміщень №1, №2, №3), поверх - І, літ. «Ж» загальною площею 170,40 кв. м за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на яку зареєстровано за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради (); частина нежитлової будівлі, приміщення з №1 по №38 (група приміщень №4), поверх - І, антресоль, літ. «Ж» загальною площею 1227,0 кв. м за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на яку зареєстровано за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради ().

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000234 від 18.11.2021 за ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження службові особи Департаменту комунальної власності м. Києва КМДА протягом 2018-2021 років під час передачі нерухомого майна комунальної власності всупереч встановленому законом порядку звільнили від сплати орендної плати орендарів комунального майна, що спричиняє матеріальних збитків територіальній громаді міста Києва.

Крім того, службові особи Департаменту комунальної власності м. Києва КМДА, зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах юридичних осіб приватного права, приймають на користь останніх незаконні рішення про приватизацію майна територіальної громади міста Києва.

Встановлено, що посадовими особами Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) протягом 2018 - 2021 років неодноразово підписувалися накази про проведення перевірки стану використання об`єктів оренди та складалися акти про звільнення орендарів від сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Наявні обґрунтовані підстави вважати, що службові особи ТОВ «Мілітарі буд» при сприянні службових осіб Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) намагаються заволодіти нежитловими приміщеннями загальною площею 170,40 кв. м та 1227,0 кв. м, розташованими за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Військовий проїзд, будинок 1, літ. Ж шляхом приватизації (викупу) за значно заниженою вартістю, використовуючи документи щодо витрат на невід`ємні поліпшення вказаних об`єктів нерухомого майна.

У зв`язку з викладеним, постановою слідчого частина нежитлової будівлі (група приміщень №1, №2, №3), поверх - І, літ. «Ж» загальною площею 170,40 кв. м за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та частина нежитлової будівлі, приміщення з №1 по №38 (група приміщень №4), поверх - І, антресоль, літ. «Ж» загальною площею 1227,0 кв. м за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на які зареєстровано за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради (), визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розгляд клопотання на підставі ч.2 ст. 172 КПК України здійснено без повідомлення власників майна.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого від 22.12.2023 частину нежитлових будівель визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000234 від 18.11.2021.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши додані до матеріалів клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити, наклавши арешт на нежитлові будівлі, оскільки вони мають значення для кримінального провадження та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, - задовольнити.

Накласти арешт на наступне нерухоме майно:

-частина нежитлової будівлі (група приміщень №1, №2, №3), поверх - І, літ. «Ж» загальною площею 170,40 кв. м за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на яку зареєстровано за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради ();

-частина нежитлової будівлі, приміщення з №1 по №38 (група приміщень №4), поверх - І, антресоль, літ. «Ж» загальною площею 1227,0 кв. м за адресою: м. Київ, Військовий проїзд, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), право власності на яку зареєстровано за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради ().

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1