Справа №588/335/22 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 21-з/816/46/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Заява про роз`яснення судового рішення
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 588/335/22 за заявою начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Сумського апеляційного суду від 04.10.2023,

установила:

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022 ОСОБА_6 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді одного року обмеження волі.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просив скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість і ухвалити новий вирок, яким пом`якшити покарання.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_6 було задоволено частково і вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022 був змінений. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до призначеного судом першої інстанції покарання із застосуванням положення ст. 69 КК у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 був звільнений від відбування призначеного судом першої інстанції основного покарання у виді обмеження волі на строк один рік із випробуванням з іспитовим строком на один рік, а також на підставі ст. 76 КК були покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В іншій частині вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022 бу залишений без змін.

01.12.2023 до Сумського апеляційного суду надійшла заява начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали, зокрема згідно ст. 537 КПК просила роз`яснити резолютивну частину ухвали Сумського апеляційного суду від 04.10.2023, а саме в частині обчислення початку та закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_6 .

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду клопотання не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи поданої заяви, колегія суддів вважає, що клопотання начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 418 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст. 368-380 цього Кодексу, а відповідно ч. 1 ст. 380 КПК, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Роз`яснення полягає у викладенні змісту рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, без внесення при цьому змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю неоднакового тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Згідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 КПК, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ч. 3 ст. 75 КК, у випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування, а однією з найголовніших умов звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, то суд направляє засудженого для реального відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, 72 КК.

Так, вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022 ОСОБА_6 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді одного року обмеження волі.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просив скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість і ухвалити новий вирок, яким пом`якшити покарання.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_6 було задоволено частково і вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022 був змінений. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до призначеного судом першої інстанції покарання із застосуванням положення ст. 69 КК у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 був звільнений від відбування призначеного судом першої інстанції основного покарання у виді обмеження волі на строк один рік із випробуванням з іспитовим строком на один рік, а також на підставі ст. 76 КК були покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В іншій частині вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022 бу залишений без змін.

19.10.2023 до Тростянецького районного суду Сумської області відносно ОСОБА_6 було направлено клопотання Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про звільнення від покарання, враховуючи те, що іспитовий строк закінчився 12.06.2023, але ухвалою суду першої інстанції від 15.11.2023 у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Зі змісту вказаного вище клопотання убачається, що на підставі розпорядження судді ОСОБА_8 вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13.06.2022, який набрав законної сили 04.10.2023, був направлений на виконання до Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, де 19.10.2023 засуджений ОСОБА_6 був поставлений на облік.

Згідно вимог ст. 165 КВК іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Положення ч. 1 ст. 165 КВК дублюються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у п. 9 постанови Пленуму № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якої іспитовий строк при звільненні особи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК рекомендовано суддям обчислювати з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК. При цьому неоднозначним є визначення початку перебігу іспитового строку та його закінчення, оскільки ні у чинному КК, ні у чинному КПК питання про початок відбування іспитового строку особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, не врегульовано, а згідно ч. 1, 2, 4 ст. 532 КПК вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано (тобто через 30 днів після його ухвалення); у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції; судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 534 КПК, убачається, що законодавцем встановлено виключний перелік випадків, коли судове рішення виконується ще до набрання ним законної сили.

Ухвала Сумського апеляційного суду, якою до засудженого ОСОБА_6 була застосована ст. 75 КК, була постановлена і набрала законної сили 04.10.2023.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1, 2 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь.

Положення Конституції України кореспондуються зі ст. 7-10 КПК, згідно яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права і законність. Тобто, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК). У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК). Не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками (ч. 1 ст. 10 КПК).

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, про що у низці своїх рішень зазначає як Конституційний Суд України (далі - КСУ), так і ЄСПЛ, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права. Цей принцип означає вимогу чіткості підстав, цілей та змісту нормативних приписів, особливо тих із них, які адресовані безпосередньо громадянам, які повинні мати можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки. Принцип визначеності вимагає також, щоби повноваження органів виконавчої влади у відносинах із громадянами та їх об`єднаннями визначалися лише законами. Ними ж мають установлюватися межі розсуду цих органів. Жоден акт органів виконавчої влади не може підміняти своїм регулюванням закон і визначати власні межі свободи розсуду в указаних відносинах.

Зокрема, КСУ в своєму Рішенні від 29.10.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абз. 8 п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини), а у Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками КСУ вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5 мотивувальної частини).

Аналогічної позиції дотримується і ЄСПЛ, який у своєму рішенні в справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія».

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити начальнику Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 , що іспитовий строк обчислюється згідно вимог ст. 165 КВК з моменту проголошення вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Заяву начальника Охтирського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Сумського апеляційного суду від 04.10.2023 задовольнити.

Роз`яснити, що для засудженого ОСОБА_6 іспитовий строк обчислюється згідно вимог ст. 165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3