Справа № 405/314/24
провадження № 1-кс/405/153/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарове Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного 16.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також, слідчим наголошується про існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування до ОСОБА_4 обіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, за обставин, які в ньому викладені. Також додав, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом без посвідчення водія; стороною обвинувачення зроблено запит щодо отримання підозрюваним посвідчення водія; ОСОБА_4 неодноразово піддавався адміністративним арештам та чотири рази був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень; більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Захисник заперечила відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування чого вказала, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; її підзахисний керував транспортним засобом не у стані алкогольного сп`яніння; в той день були погані дорожні умови, а дорожніх знаків можливо не було видно; щиро розкаюються, вину визнає; згоден компенсувати потерпілій стороні шкоду; характеризується позитивно, має ряд подяк; ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки; негативних характеристик відносно її підзахисного не надано; клопотання слідчого ґрунтується виключно на тяжкості можливого покарання; її підзахисний вважається таким, що раніше не судимий, відбув всі покарання, став на шлях виправлення. За вказаних обставин захисник просить застосувати до її підзахисного інший, менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний погодився з позицією захисника, додатково вказав, що того дня були погані погодні умови.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 16.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 за ч. 2 ст. 286 КК України.

16.01.2024, о 11 год. 17 хв., ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до якої: 16.01.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував спеціалізованим вантажним сідловим тягачем «DAF CF 85.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у складі із спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , в порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 взагалі не маючи посвідчення водія будь-якої категорії, рухався по автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв зі сторони м. Бобринець в напрямку м. Кропивницький.

Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР, позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху, близько о 06 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , рухаючись у зазначеному напрямку в межах населеного пункту в с. Мар`ївка на території Компанійської селищної громади Кропивницького району Кіровоградської області, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися опадами у вигляді снігу, наявністю заокруглення дороги праворуч та спуску вниз за напрямком руху, а також засніженим дорожнім покриттям, не обрав безпечної швидкості свого руху та без нагальної на те потреби, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.2, 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР дорустив виїзд керованого ним автопоїзду на смугу зустірчного руху. У цей час, у зустрічному напрямку зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Бобринець, в межах своєї смуги, рухався легковий автомобіль ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому вищезазначеними діями була створена аварійна ситуація, та як наслідок, на відстані 3,3 м до краю дороги та 28 м до кута будинку № 3 по вул. Єсеніна відбулося зіткнення транспортних засобів. Після чого, водій ОСОБА_4 втративши керування своїм вантажним автомобілем, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги, а саме ліворуч по напрямку свого руху, де транспортний засіб допустив наїзд на металевий колесовійдбійник після чого зупинився.

Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої водій автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_8 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, а пасажир ОСОБА_9 був доставлений до лікувальної установи.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2024, протокол огляду місця події від 16.01.2024, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.01.2024, протокол допиту підозрюваного від 16.01.2024, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_4 може впливати на свідка, потерпілих , а також, шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 раніше чотири рази притягував за вчинення кримінальних правопорушень багаторазово притягував до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Окрім цього, хоча кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, які викладені в повідомленні про підозру, є неумисним, але воно відбулось в результаті порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху. Більше того, керуючи транспортним засобом ОСОБА_4 не мав при собі посвідчення водія, хоча відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху він зобов`язаний їх мати при собі.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше судимий, а тому, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний, як пояснив у судовому засіданні працює без офіційного оформлення, не одружений, але проживає із співмешканкою, не має утриманців, має постійне місце проживання, відомостей про стан здоров`я не надано, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в результаті якого загинула людина, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального, слідчий суддя не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовільнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 11 год. 17 хв. 16.01.2024 по 15.03.2024 включно.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11