Справа № 487/724/24
Провадження № 1-кс/487/1036/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000122 від 16.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000122 від 16.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмети, зовні схожих на патрони в кількості 17 шт калібр 5,45 мм, які запаковано в сейф пакет WAR 1341256; мобільний телефон марки One Plus 6000 з сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який запаковано в сейф пакет WAR 1341249.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Миколаївським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000122 від 17.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час виконання доручення слідчого, отриманого в рамках кримінального провадження №0000122 від 16.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, отримано інформацію про те, що місцеві мешканці: громадянин ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ДРФО: НОМЕР_3 ), користується мобільним номером НОМЕР_4 та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Туркменістану, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ДРФО: НОМЕР_5 ), фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , користується мобільними номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мають в наявності протипіхотну міну виробництва США та ручні гранати, які в подальшому мають намір збути.

25.01.2024 року в період часу з 14.225 год. по 14.38 год. старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області, майорам поліції ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено невідкладну слідчу дію обшук за участю підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , де виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі та предмети.

Посилаючись на те, що вилучене в ході обшуку майно може бути використано в якості речового доказу, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що Миколаївським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000122 від 17.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час виконання доручення слідчого, отриманого в рамках кримінального провадження №0000122 від 16.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, отримано інформацію про те, що місцеві мешканці: громадянин ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ДРФО: НОМЕР_3 ), користується мобільним номером НОМЕР_4 та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Туркменістану, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ДРФО: НОМЕР_5 ), фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , користується мобільними номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мають в наявності протипіхотну міну виробництва США та ручні гранати, які в подальшому мають намір збути.

25.01.2024 року в період часу з 14.22 год. по 14.38 год. старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області, майорам поліції ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено невідкладну слідчу дію обшук за участю підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 .

З протоколу обшуку від 25.01.2024 року слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено предмети, зовні схожих на патрони в кількості 17 шт калібр 5,45 мм, які запаковано в сейф пакет WAR 1341256; мобільний телефон марки One Plus 6000 з сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який запаковано в сейф пакет WAR 1341249.

26.01.2024 року старшим слідчим Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області винесено постанову, відповідно до якої вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі та майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, існує обґрунтоване припущення, що виявленні в ході обшуку речі та майно можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилучених речей критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмети, зовні схожих на патрони в кількості 17 шт калібр 5,45 мм, які запаковано в сейф пакет WAR 1341256; мобільний телефон марки One Plus 6000 з сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який запаковано в сейф пакет WAR 1341249.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1