Справа № 478/112/24 Провадження № 1-кп/478/39/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
05 лютого 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що 31 грудня 2023 року близько 12 год. ОСОБА_3 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_5 , що виникла між ними під час розпивання спиртних напоїв на ґрунті особистих неприязнених відносин, реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, дочекавшись коли остання вийде в коридор зазначеного будинку, вийшов вслід за нею та однією рукою притиснув ОСОБА_5 до стіни, а іншою рукою наніс один удар кулаком в область лівого ока, від якого потерпіла ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на підлогу. ОСОБА_3 , побачивши безпорадний стан потерпілої ОСОБА_5 , та не припиняючи протиправних дій наніс останній не менше трьох ударів ногою в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_5 втратила свідомість.
Внаслідок нанесених ударів потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у виді: забійної рани лівої надбрівної дуги, закритого перелому кісток носу, забою та гематоми правої вилиці, забою та гематоми правої щоки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю і пояснив, що дійсно 31.12.2023 року після спільного вживання зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 спиртних напоїв, умисно наніс їй тілесні ушкодження, а саме один удар кулаком в область лівого ока, та близько трьох ударів ногою в область обличчя, щиро кається у вчиненому.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість підтверджується дослідженими, в ході судового розгляду доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що дійсно 31.12.2023 року близько 12 год. разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 знаходились в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки, що виникла між ними під час розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_3 дочекавшись коли вона вийде в коридор, вийшов вслід за нею та однією рукою притиснув до стіни, а іншою рукою наніс один удар кулаком в область лівого ока, від якого втратила рівновагу та впала на підлогу. Після чого, ОСОБА_3 наніс їй не менше трьох ударів ногою в область обличчя, в результаті чого втратила свідомість. Прийшовши до тями, викликала швидку та працівників поліції. Повідомила, що з обвинуваченим примирились, претензій до нього не має, просила суворо не карати.
Заявою потерпілої ОСОБА_5 від 31.12.2023 року про те, що остання просить притягнути до кримінальної відповідальності свого співмешканця ОСОБА_3 , який 31.12.2023 року спричинив їй тілесні ушкодження (а.к.п. 25).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 січня 2024 року з фото таблицею до нього про те, що потерпіла ОСОБА_5 у присутності понятих розповіла та показала на місці про обставини нанесення їй обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що мало місце 31 грудня 2023 року близько 12 год. по АДРЕСА_1 (а.к.п.27-31).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30 січня 2024 року з фото таблицею до нього про те, що підозрюваний ОСОБА_3 у присутності понятих розповів та показав на місці про обставини нанесення ним потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, що мало місце 31 грудня 2023 року близько 12 год. по АДРЕСА_1 (а.к.п.32-36).
Отримання потерпілою ОСОБА_5 тілесних ушкоджень при вище наведених обставинах, знайшло своє підтвердження і у висновках судово-медичного експерта за №172/11 від 19 січня 2024 року, згідно яких встановлено, що у ОСОБА_5 мались ушкодження у виді: забійна рана лівої надбрівної дуги; закритий перелом кісток носа; забій та гематоми правої вилиці, забій та гематома правої щоки. Наявні ушкодження утворились від не менш чим 3-4 ударів якогось тупого твердого предмета (предметів) можливо 31.12.2023 року внаслідок побиття, при обставинах вказаних в постанові. Утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння на площині неможливо. Наявні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.к.п. 26).
Аналіз показань потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , їх деталізація, а також висновок судово-медичної експертизи за №17/11 від 19 січня 2024 року, протоколи проведення з підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 слідчих експериментів, вказують на причетність саме обвинуваченого ОСОБА_3 до заподіяння потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, існував прямий причинний зв`язок.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Наведені вище докази у їх сукупності вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 31 грудня 2023 року умисно наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар кулаком в область лівого ока, не менше трьох ударів ногою в область обличчя, чим заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок і підлягає відповідальності за ч.2 ст.125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, має судимість, яку не знято і не погашено у встановленому законом порядку, позитивно характеризується за місцем проживання, а також враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Судом встановлено, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2022 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання з застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.
Відповідно до інформації Баштанського районного сектору №3 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області від 19 січня 2024 року ОСОБА_3 перебуває на обліку Баштанського районного сектору №3 з 22 грудня 2022 року, відбута частина покарання станом на 19 січня 2024 року складає 144 години, невідбуто 96 годин.
У зв`язку з тим, що кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України за даним вироком ОСОБА_3 вчинив 31 грудня 2023 року, тобто вже після постановлення вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2022 року, але до повного відбуття покарання за даним вироком, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з застосуванням положень ст. 71 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Відповідно до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.
Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обиралася.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1