Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/4093/23

Провадження № 11-кп/4815/177/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_6 ,

засудженого вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.08.2018 року за ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 11 років позбавлення волі. Згідно постанови Верховного суду України від 31.10.2019 року вважати засудженим за ч.2 ст.186, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 ..

У поданій апеляційній скарзі захисник вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, тому підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_6 визнав свою вину у скоєних злочинах, щиро розкаюється та шкодує про вчинене. Наголошує, що засуджений працевлаштований в установі сантехніком, до роботи ставиться сумлінно, за що отримав сім подяк від керівництва установи, також під час відбування покарання здобув декілька спеціальностей, а саме: «слюсар-електрик із ремонту електроустаткування», «токар», «кравець», успішно пройшов спеціалізовані курси за спеціальністю «кухар», підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, має плани на майбутнє та бажає змінюватись. Вважає, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, тому, на її думку, наявні усі підстави для заміни останньому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Просить ухвалу суду від 25 жовтня 2023 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 подала клопотання про проведення судового засідання за її відсутності, оскільки вона перебуває на лікарняному за станом здоров`я. Вказала, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та вважає, що викладені в ній обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази повною мірою доводять, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першої статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Одночасно законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

У п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.08.2018 року за ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 11 років позбавлення волі. Згідно постанови Верховного суду України від 31.10.2019 року вважається засудженим за ч.2 ст.186, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок терміну відбування покарання 25.08.2017 року, кінець терміну 25.02.2026 року.

З наявних в матеріалах справи документів, які враховані і судом першої інстанції, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи з 25.01.2019 року в ДУ «Городищенська ВК (№96)» допустив три порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та вісім разів заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи сантехніком, до свої обов`язків ставиться сумлінно. Прагне до підвищення свого загальноосвітнього та професійного рівня, та навчаючись в Городищенському навчальному центрі №96 здобув такі спеціальності: «слюсар-електрик із ремонту електроустаткування», «токар», «кравець», успішно пройшов спеціалізовані курси за спеціальністю «кухар».

Разом з тим, згідно характеристики, ОСОБА_6 15.12.2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення, а 26.04.2023 року відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України.

Також під час апеляційного розгляду прокурор звернув увагу колегії суддів на особу засудженого, який неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі, раніше вже звільнявся умовно-достроково на невідбутий термін покарання, однак продовжив вчиняти злочини, що дає підстави вважати, що застосування інституту звільнення від призначеного засудженому покарання не сприяє досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України, а саме виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що наявність у засудженого нагородження та подяк з боку адміністрації установи, як і відбуття ним встановленої законом частини строку покарання, не можуть слугувати безумовними підставами застосування до засудженого положень ст.82 КК України. Крім того, висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про особу засудженого та його поведінку за весь період перебування у виправній установі. Однак згідно матеріалів справи, поведінка засудженого була непостійною, а виправлятися він почав з січня 2022 року, тобто лише перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування ст.101 КВК України та ст.82 КК України, тому зміни мають нетривалий характер, у зв`язку з чим застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі є передчасним.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у клопотанні та наведені захисником в апеляційній скарзі обставини не підтверджують, що на даний час ОСОБА_6 заслуговує на застосування до нього положень ст.82 КК України, тому висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні заміни покарання у виді позбавлення волі більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_6 , як такого, що не став на шлях виправлення, є обґрунтованим.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала районного суду від 25 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2