УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0001015 від 01.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ

02 жовтня 2023 року слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що 30 вересня 2023 року, о 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на автостанції, міста Володимир Волинської області, діючи умисно, з метою не вчинення службовими особами Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області інспектором сектору реагування патрульної поліції СРПП ОСОБА_5 , дій з використання наданого їм службового становища, а саме не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, перебуваючи у службовому автомобілі поліції марки «Рено Меган» р.н. знак НОМЕР_1 , надав неправомірну вигоду працівникам поліції. в сумі 1000 грн..

01 жовтня 2023 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001015 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України.

30 вересня 2023 року під час огляду місця події, за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, а саме: 200 (двісті) гривень (номер купюри АС7887026); 200 (двісті) гривень (номер купюри ТЕ0417407); 200 (двісті) гривень (номер купюри ГИ5662673); 200 (двісті) гривень (номер купюри ВЖ2208096); 200 (двісті) гривень (номер купюри ВЧ9868403).

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені грошові кошти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчий вважає, що вилучені грошові кошти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, мають значення речового доказу, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних слідчих дій за участю грошових коштів у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Таким чином, вилучені грошові кошти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, грошові кошти у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав клопотання та просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для накладення арешту на вилучені під час огляду місця події грошові кошти, з метою їх збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що ці грошові кошти є доказом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0001015 від 01.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, а саме: 200 (двісті) гривень (номер купюри АС7887026); 200 (двісті) гривень (номер купюри ТЕ0417407); 200 (двісті) гривень (номер купюри ГИ5662673); 200 (двісті) гривень (номер купюри ВЖ2208096); 200 (двісті) гривень (номер купюри ВЧ9868403), що були вилучені 30.09.2023 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому ОСОБА_3 та власнику майна ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1