КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0004461 стосовно -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на посаді масажиста фізіотерапевтичного відділення «ЦІМТ НАН України», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України за апеляційними скаргами прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитовогостроку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Також, цим вироком вирішено питання щодо заходів речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд встановив, що 17.07.2020 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебуваючи у себе вдома, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, шляхом викидання частин від меблів з вікна квартири у нічний час.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 почав розбирати старий диван на частини, після чого, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, проявляючи свою зверхність, з особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки в частині забезпечення спокійних умов побуту та відпочинку людей, порушуючи спокій людей у нічний час, усвідомлюючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 почав викидати з вікна своєї квартири частини дивану, що призвело до підвищення рівня шуму. При цьому, викинувши першу частину дивану, що спричинило виникнення шуму на подвір`ї, не припинив свої хуліганські дії, та в подальшому викинув усі інші частини дивану на вулицю через вікно.

Така поведінка ОСОБА_8 призвела до порушення спокою мешканців будинку в якому проживає обвинувачений, на що потерпілий ОСОБА_6 відреагував та вирішив припинити хуліганські дії ОСОБА_8 .

Так, 18.07.2020 року близько 00 год. 05 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , спускаючись у коридорі під`їзду між другим та третім поверхами зустрів жителя цього будинку ОСОБА_6 , який піднімався до помешкання ОСОБА_8 з метою вжиття заходів, спрямованих на припинення хуліганських дій останнього.

У подальшому, на ґрунті вчинення хуліганських дій з боку ОСОБА_8 , та бажання ОСОБА_6 припинити незаконні дії, між останніми стався конфлікт у формі обопільної лайки. У ході даного конфлікту, який переріс у бійку, ОСОБА_8 , керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, перебуваючи у загальному коридорі будинку, дістав із нагрудної сумки ніж, яким умисно заподіяв удари у область грудної клітини, шиї та обличчя ОСОБА_6 , заподіявши останньому множинні колото-різані поранення грудної клітки, шиї та обличчя, після чого ОСОБА_8 повернувся додому, припинивши свої хуліганські дії.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №042-1299-2020 від 09.10.2020 року, отримані потерпілим ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

На вказаний вирок прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, що потягло за собою призначення ОСОБА_8 покарання, яке за своїм розміром та видом не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок м`якості.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду, пред`явленого обвинувачення саме за ч.4 ст. 296 КК України за кваліфікуючою ознакою, вчинення хуліганства із застосуванням спеціально пристосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

Також вказує, що відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику в справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст. 296 КК ), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

При цьому прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 у власних же показаннях повідомляв суду першої інстанції, що маленький складний ніж, який він взяв із собою щоб різати ним матерію на дивані, під час події, що відбувалась на сходах з потерпілим відбивався від останнього цим ножом, а тому апелянт вважає, що продовжуючи вчиняти хуліганські дії, вже в ході конфлікту з потерпілим, винною особою були спричинені останньому тілесні ушкодження спеціально пристосованим предметом, а тому, враховуючи вимоги пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику в справах про хуліганство», в діях обвинуваченого ОСОБА_8 наявна така кваліфікуюча ознака, як вчинення хуліганства із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, а тому його дії необхідно кваліфікувати саме за ч.4 ст. 296 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року та закрити кримінальне провадженні стосовно ОСОБА_8 на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у кримінальному провадженні №0004461 від 18.07.2020 року повідомлення про підозру ОСОБА_10 було вручене 18.07.2020 року, постановою керівника Київської місцевої прокуратури №4 від 16.09.2020 року строк досудового розслідування був продовжений до трьох місяців, тобто до 18.10.2020 року. Повідомлення про завершення досудового розслідування датоване 16.10.2020 року, однак для вручення цього повідомлення ОСОБА_8 та його захисник викликані слідчим по телефону 19.10.2020 року. Прибувши за викликом 19.10.2020 року вказане повідомлення було вручене слідчим під розписку ОСОБА_8 та його захиснику, а іншим чином повідомлення про завершення досудового розслідування не вручалось і поштовою кореспонденцією не направлялось. Тобто, повідомлення про завершення досудового розслідування вручено вже після закінчення строку досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру, тобто після 18.10.2020 року.

Крім того вказує, що з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_8 та його захисник ознайомились 23.10.2020 року і в подальшому, а саме 28.10.2020 року, тобто через 5 днів ОСОБА_8 та його захиснику було вручено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні. Відповідно до положень ст. 219 КПК України, а також усталеної судової практики, ці 5 днів включаються у строк досудового розслідування. Обвинувальний акт, який був складений, затверджений та вручений 28.10.2020 року був направлений до суду 30.10.2020 року, про що свідчить відповідна відмітка на супровідному листі, а тому з дати закінчення строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру (19.10.2020) до дня звернення до суду з обвинувальним актом (30.10.2020) минуло 11 днів, з яких не включається у строк досудового розслідування період ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування з 20.10.2020 по 23.10.2020, тобто 4 дні.

Вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 був складений, затверджений, вручений та направлений до суду вже після закінчення строків досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру, а тому ухвалений стосовно нього вирок є таким, що постановлений помилково, без врахування дійсних обставин кримінального провадження, який не можна вважати законним і обґрунтованим та який підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 409 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої прокурором у провадженні апеляційної скарги та його заперечення проти задоволення апеляційної скарги захисника, потерпілого, який висловив аналогічну з прокурором позицію; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу подану захисником та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження №0004461та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 пред"явлено обвинувачення у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов"язаному з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У відповідності з вимогами ст. 337 КПК України, суд першої інстанції, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 а також дані, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.07.2020 року, протоколі огляду місця події від 18.07.2020 року, постановах про визнання речовими доказами вилучених речей, довідці з МКЛШМД м. Києва за № 163 та № 81, протоколі пред`явлення особи для впізнання, висновку судово-медичної експертизи № 042-1299-2020 від 09.10.2020 року, дійшов висновку, що ОСОБА_8 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов"язаному з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, та кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 296 КК України, з наведенням в обвинувальному вироку підстав на підтвердження свого висновку.

Вирішуючи питання про зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 4 на ч. 3 ст. 296 КК України суд, виходячи із сукупності обставин вчиненого обвинуваченим кримінально караного діяння, зазначив, що кваліфікація органом досудового розслідування дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України є невірною і стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведено пред"явлене ОСОБА_8 обвинувачення за такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення хуліганства із застосуванням спеціально пристосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

При цьому суд зазначив, що враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також те, що умисел на використання ножа у нього виник спонтанно та ситуативно, то немає підстав вважати, що ніж, яким він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження був спеціально пристосованим чи заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень під час хуліганства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора, щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хуліганство" № 10 від 22.12.2006 року, вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень ( ч. 4 ст. 296) слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомого названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час вчинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров"я громадян.

Згідно п. 11 цієї постанови спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час вчинення хуліганських дій.

Використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, спеціальних засобів (гумового кийка, газового пістолета, балончика, гранати, тощо), пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів, ракетниць…, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК України не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров"я громадян.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 крім іншого пояснив, що після того як викинув з балкону частини дивану, він зібрався піти на вулицю, щоб прибрати розкидані частини дивану на смітник, поклав у нагрудну сумочку складний ніж, щоб ним різати матерію на дивані для легшого транспортування частин дивану, а коли спускався по сходам, зустрів раніше незнайомого йому чоловіка кремезної статури, як тепер знає - ОСОБА_6 . Під час словесної перепалки у грубій формі, потерпілий почав його хапати, душити, потім утримував, а він намагався вирватися з рук потерпілого, але не міг. У цей час він злякався та згадав, що у нього є ніж, який він узяв з собою для розрізання тканини та який дістав з нагрудної сумки і почав ним відбиватися. Згодом потерпілий його відпустив і він бачив кров на потерпілому.

Отже, аналізуючи наведені показання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ніж, який останній під час вчинення хуліганських дій взяв із собою, щоб різати матерію на дивані та в ході конфлікту з потерпілим, який намагався припинити хуліганські дії обвинуваченого, був використаний ОСОБА_8 саме для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, тобто предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 04-1299-2020 від 09.10.2020 року на момент звернення за медичною допомогою 18.07.2020 року о 00 год.10 хв. ОСОБА_6 мав різану рану правої щоки та 11 колото-різаних ран задньої поверхні шиї, грудної клітки справа та зліва над лопатками та в плечових ділянках.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості (до яких відноситься клинок ножа).

Вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Таким чином, за встановлених та викладених у вироку фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, колегія суддів вважає доведеним, що в ході конфлікту у формі обопільної лайки на ґрунті вчинення хуліганських дій з боку ОСОБА_8 , та бажання ОСОБА_6 припинити ці хуліганські дії, який переріс у бійку, ОСОБА_8 , керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, перебуваючи у загальному коридорі будинку, продовжуючи свої хуліганські дії дістав із нагрудної сумки ніж, тобто предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, яким умисно заподіяв удари у область грудної клітини, шиї та обличчя ОСОБА_6 , заподіявши останньому множинні колото-різані поранення грудної клітки, шиї та обличчя, після чого повернувся додому, припинивши свої хуліганські дії.

Отже дії обвинуваченого ОСОБА_8 , якому прокурором було висунуто обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України та від якого він захищався в суді першої інстанції підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаному з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Ухвалюючи новий вирок стосовно ОСОБА_8 з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ст. 420 КПК України, колегія суддів у відповідності з вимогами, передбаченими ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України враховує конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, що апеляційний суд визнає обставиною, яка пом"якшує покарання та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, вважає призначити останньому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, яке буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і надасть йому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки кримінально-караного діяння та невідворотність покарання за вчинене, що відповідатиме меті покарання.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про скасування вироку стосовно ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цієї апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Так, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст. 12 КК України, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи.

При цьому поняття «злочин проти життя та здоров`я особи» у вказаній вище процесуальній нормі охоплює своїм змістом не тільки злочини, передбачені в розділі IIОсобливої частини КК України, а й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи (Висновок об`єднаної палати ККС ВС викладений у Постанові від 13.02.2023 року справа №932/8842/20).

Отже виходячи із встановлених фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаному з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, додатковим об`єктом даного кримінального правопорушення є життя та здоров`я особи і відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до категорії тяжких, а тому у контексті застосування положень п.10 ч.1 ст. 284 КПК України зазначене кримінальне правопорушення охоплюється поняттям «тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404 - 407, 413, 420 КПК України , колегія суддів -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0004461 стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 3 ст. 296 КК України - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнативинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3