Справа № 697/903/23
Провадження № 1-кп/697/166/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження № 0000127 від 02.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кононча, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, не працює, групи інвалідності не має, в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24.03.2023, близько 08.00 год, перебуваючи у приміщенні кухні за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних сімейних відносин, під час побутового конфлікту з її матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вони спільно проживають за вказаною адресою, діючи умисно, протиправно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, схопила останню за палець правої руки, після чого з силою смикнула вгору та вбік, чим спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги п`ятого пальця правої кисті, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №02-01/288 від 10.04.2023 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, показала, що вона 24.03.2023 зранку прибирала в квартирі за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , зайшла на кухню, побачила, що матір ОСОБА_5 вже поснідала, тому попросила її вийти з кухні і дати їй можливість поприбирати, вона відмовила їй, тому вона взяла її журнали та винесла з кухні, після чого матір кинулась на неї, до обличчя, подряпавши так її, і сказала, що вона в квартирі - ніхто, після чого вона - ОСОБА_4 схопила її за руки, а не за палець, і посадила на стілець, а сама пішла до вікна, коли стала повертатись корпусом від вікна почула хруст, після чого мати сказала, що вона їй зламала палець на руці;

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені не визнала, її вина у скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила, що вона проживає за адресою в АДРЕСА_2 , разом з дочкою ОСОБА_4 , відносини між ними погані вже тривалий час, так 24.03.2023 близько 08 год. 00 хв., коли вона снідала на кухні, її дочка вчинила словесний конфлікт, а саме попросила її в грубій формі залишити кухню, але вона хотіла доснідати, після чого її дочка ОСОБА_4 вхопила її за палець правої руки мізінець та повернула палець в сторону та вгору, там тріснуло, палець почав боліти, посинів, тому вона одразу після цього звернулася до КНП «Канівська БЛ»;

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка показала, що обвинувачену та потерпілу знає, оскільки вони є її сусідами, поведінка ОСОБА_4 , на її думку ,є незадовільною, вона постійно ображає свою матір, конфлікт який відбувся 24.03.2023 близько 08 год. ранку вона не бачила, але чула. Потім перед обідом цього ж дня ОСОБА_5 прийшла до неї та показала їй праву руку, на якій було видно, що її палець мізинець опух, та повідомила, що її дочка ОСОБА_4 зранку схватила її за палець та смикнула;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , яка показала, що обвинувачену та потерпілу знає, вони є її сусідами. Останній рік вона є старшою по під`їзду, і до неї часто надходять скарги від сусідів, зверталася і ОСОБА_5 за допомогою під час конфліктів з ОСОБА_8 . Про конфлікт обвинуваченої з потерпілою 24.03.2023 їй відомо зі слів ОСОБА_9 ;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що вона є дочкою потерпілої ОСОБА_5 та рідною сестрою ОСОБА_4 24.03.2023 увечері їй зателефонувала мама ОСОБА_5 , тоді вона на наступний день приїхала до мами та побачила, що у матері синій та викривлений палець. Повідомляє, що ОСОБА_4 неодноразово била матір та її, коли вони проживали утрьох;

- рапортом відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 24.03.2023, згідно якого надійшло повідомлення по телефону до РУ про те, що 24.03.2023 о 14:17 за адресою: АДРЕСА_3 до травматологічного кабінету Канівської БЛ звернулася ОСОБА_5 із попереднім діагнозом: забій пальців кисті;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстроване за № 1187 від 01.04.2023;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 02.04.2023 зареєстроване кримінальне провадження №0000127 від 02.04.2023 за заявою ОСОБА_5 від 01.04.2023, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 24.03.2023 близько 08:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в квартирі своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, нанесла останній тілесні ушкодження у вигляді перелому п`ятого пальця правої руки;

- заявою ОСОБА_5 від 03.04.2023 про визнання її потерпілою по даному кримінальному провадженню;

- даними протоколу слідчого експерименту від 03.04.2023, з фототаблицями, який був проведений за участю потерпілої ОСОБА_5 , під час якого вона показала, що 24.03.2023 близько 08:00 год. її дочка ОСОБА_4 умисно з силою схопила її за мізинець правої руки, скрутила та повернула різко вбік та вгору;

листом головного лікаря КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_11 від 17.04.2023 №516/01-03 на запит слідчого, згідно якого 24.03.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 2022 та 2023 роки (до 23.03.2023 включно) не зверталася за медичною допомогою до КНП «Канівська БЛ». 24.03.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася в КНП «Канівська БЛ» до лікаря-травматолога. Діагноз: перелом проксимальної фаланги;

оглядом лікаря КНП «Канівська БЛ» від 24.03.2023, згідно якого оглянув травматолог пацієнта ОСОБА_5 , встановлено діагноз: забій інших частин зап`ястка та кисті основний, перелом проксимальної фаланги супутній. Призначення лікування, зокрема рентгенографія, коментар хворого: зі слів дочка ОСОБА_4 зламала пальця на фоні конфлікту 24.03.2023 близько 08:00 год. ;

-листом головного лікаря КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_11 від 27.04.2023 №582/01-03 на запит слідчого, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рентгенологічному кабінеті 24.03.2023 проводилась рентгенографія правої кисті;

-копією витягу з журналу запису рентгенологічних досліджень, магніторезонансних томографій, розпочатий 21.03.2023, згідно відомостей якого прізвище ім`я по батькові обстежуваної ОСОБА_5 , 1949 р.н., лікар ОСОБА_12 , діагноз при направленні травма, дата дослідження 24.03.2023, номер з/п 5007/78;

-рентгенівським знімком за 24.03.2023 № 5007 Канів, ОСОБА_5 , 1949 р.н.;

-описом рентгенівського знімка №5007 від 24.03.2023, наданим КНП «Канівська БЛ» цифрова рентгенографія, лікар ОСОБА_13 перелом проксимальної фаланги правої кисті;

- висновком експерта № 02-01/288 від 10.04.2023, згідно якого у ОСОБА_5 мало місце ушкодження: закритий перелом основної фаланги п`ятого пальця правої кисті. Вказане ушкодження виникло від дії тупого предмета, по давності виникнення може відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Закритий перелом основної фаланги п`ятого пальця правої кисті у ОСОБА_5 міг виникнути за обставин, на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 03.04.2023;

- протоколом огляду предметів від 03.04.2023, відповідно до якого старший слідчий СВ ВП № 1 ЧРУП ОСОБА_14 провела огляд рентгенівського знімка, який розміром 23х17 см, кисті правої руки у двох проекціях. У нижній частині знімка, по центру, наявна наліпка з аркуша білого паперу, наближеної до квадратної форми, розміром 3.5х3.2 см з написом, виконаним кульковою ручкою синього кольору «24.03.2023 № 5007 ОСОБА_5 1949 р.н. Канів»;

- постановою про визнання речовим доказом від 03.04.2023, відповідно до якої рентгенівський знімок кисті правої руки у двох проекціях ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000127;

- постановою про визнання речовим доказом від 28.04.2023, згідно якої речовими доказами по даному кримінальному провадженню визнано: диск CD-R з матеріалами допиту потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні Канівського міськрайонного суду; диск CD-R з матеріалами стосовно допиту свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні Канівського міськрайонного суду Черкаської області;

-листом Канівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області від 26.04.2023 №301/32.-18-04-05 на запит відділу поліції № 1 Черкаського РУП, згідно якого при проведенні перевірки за наявним архівним фондом відділу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 записана матір`ю в актовому записі про народження, складеного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кононча Канівського району Черкаської області;

-Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2021, згідно якої квартира за адресою: АДРЕСА_2 : квартири на праві приватної власності належить ОСОБА_15 , право власності на іншу частину житлової квартири не оформлялося;

копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , виготовленого на замовлення ОСОБА_5 , ця квартира однокімнатна;

архівним витягом з рішення виконавчого комітету Канівської міської ради народних депутатів від 15.03.1994 №100 «Про виділення житла», згідно п. 2 рішення, виділено із фонду відселення однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , житловою площею 14,5 кв.м. гр. ОСОБА_5 , склад сім`ї: три особи, без зняття з квартирного обліку;

довідкою з Інформаційного порталу Національної поліції на ОСОБА_4 , згідно якої постановою суду ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП «Домашнє насильство» за фактом, що відбувся 12.12.2022;

копією постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2023 у справі №697/2078/22, згідно якої ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 за фактом вчинення 12.12.2022 адміністративного правопорушення - домашнє насильство відносно матері ОСОБА_5 ;

матеріалами по факту повідомлення 10.03.2023 поліцію ОСОБА_5 , зокрема довідкою інспектора СРПП ВП № 1 Черкасьткого РУП від 25.03.2023, згідно якої перевірку вважати завершеною, оскільки ОСОБА_5 повідомила, що дочка не відкриває квартиру, тому вона викликала поліцію, проте надалі дочка відчинила двері та вона потрапила до квартири, тому допомога поліції не потрібна, правопорушення відносно неї вчинено не було;

амбулаторною взаємодією КНП «Канівська БЛ» від 14.09.2023, згідно якої відносно пацієнта ОСОБА_5 встановлено діагноз забій грудної клітки;

копією постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2023 у справі №697/2324/23, згідно якої ОСОБА_4 визнана винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом, що відбувся 13.09.2023 фізичне насильство відносно матері ОСОБА_5 ;

копіями заборонних приписів стосовно кривдника - ОСОБА_4 від 12.12.2022 та 13.09.2023;

заявою ОСОБА_5 від 19.09.2023 до начальника Канівського відділу Смілянської прокуратури такого змісту, що їй нестерпно проживати разом з дочкою ОСОБА_4 , яка вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство, просить прийняти міри.

За сукупністю зазначених доказів суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та те, що дане кримінальне правопорушення є кримінальним правопорушенням, пов`язаним з домашнім насильством, доведено.

Суд кваліфікувує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Суд вважає, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Таким чином, міжнародно-правова регламентація вказаного питання орієнтує, що визначальним є правова заборона будь-якої форми насильства, яка може відображатися у різних статтях КК, незалежно від родового об`єкта кримінально-правової охорони, оскільки принциповим є не сфера суспільних відносин, в яких відбувається насильство, а сам факт таких дій, які є забороненими.

На національному рівні у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року (№ 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Окрім того, юридична відповідність за домашнє насильство передбачена не лише кримінальним законом, а й ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої домашнє насильство визначається як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, наведені аргументи переконують, що поняття «домашнє насильство» має комплексний характер, регламентується у різних сферах суспільних відносин, а тому при встановленні змісту поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» слід виходити із конкретних фактичних обставин вчиненого насильства щодо особи, а не юридичної оцінки дій винуватця.

Наведена правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №453/225/19.

У вказаній ухвалі Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду дійшов до висновку, що формулювання «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» слід визнати оціночним поняттям, а не відсилочною нормою лише до ст. 126-1 КК України.

Отже, таке поняття не повинно ототожнюватися виключно з указаною статтею.

Крім того, питання щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством, було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду. Так, Палата сформулювала висновки (Постанова від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19), згідно з якими «злочином, пов`язаним із домашнім насильством», слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Більш того, у вказаній Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 Верховний Суд наголосив, що формулювання поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст. 126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства.

Тому поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин.

Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

Також Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 зазначено, що необхідною умовою визнання судом злочину таким, що пов`язаний із домашнім насильством, є відображення цієї обставини у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) з встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

Однак, це не виключає того, що докази існування ситуації домашнього насильства можуть міститися і в самих обставинах злочину, які доводять, що певний випадок насильства є проявом поведінки, характерної для домашнього насильства (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 07 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19).

У цій справі сторона обвинувачення в обвинувальному акті стверджує, що ОСОБА_4 вчинила злочин, пов`язаний із домашнім насильством. Вказану позицію прокурор підтримала протягом всього часу розгляду справи, тому ОСОБА_4 була обізнана про висунуте їй обвинувачення та мала можливість його спростовувати.

Суду також були надані стороною обвинувачення відомості, які доводять, що потерпіла ОСОБА_5 отримала спеціальний захист, передбачений Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме винесення двох термінових заборонних приписів стосовно обвинуваченої, однак вказані заходи не мали дієвого ефекту.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, у даній конкретній ситуації, обвинувачена вчинила злочин, пов`язаний із домашнім насильством.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити обвинуваченій покарання, пов`язане з ізоляцією її від неї.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винної, яка не працює, за місцем проживання характеризується негативно, неодружена, щодо своєї дочки рішенням суду позбавлена батьківських прав, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України є: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Суд вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі. Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої при призначенні покарання ст. 69, 75 КК України

Призначаючи покарання, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, застосування до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі буде достатнім та необхідним заходом впливу на обвинувачену та надасть їй можливість замислитися щодо своєї поведінки та наслідків, вчинененою нею, діяння, над нормалізацією родинних стосунків між матір`ю та дочкою.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Крім того, як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Згідно вказаного Закону, кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Як передбачать положення ч. 2 ст. 76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Згідно з ст. 91-1 КК України в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, зокрема: заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого.

У зв`язку з тим, що до ОСОБА_4 вже неодноразово застосовувались спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству (у вигляді винесення термінових заборонних приписів), які не сприяли її належній поведінці, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суд одночасно з призначення їй покарання за вчинення злочину, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки (обмежувальні заходи), передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, строком на три місяці, а саме: заборонити ОСОБА_4 листування, телефонні розмови з матір`ю ОСОБА_5 , інші контакти з нею через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб; зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників за місцем відбування покарання - строком три місяці.

Виконання проходження ОСОБА_4 програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем відбування покарання.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченої не обиралась.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, як до особи яка вчинила злочин, пов`язаний з домашнім насильством, строком на три місяці: заборонити ОСОБА_4 листування, телефонні розмови з матір`ю ОСОБА_5 , інші контакти з нею через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб; зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників за місцем відбування покарання - строком три місяці.

Виконання проходження ОСОБА_4 програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем відбування покарання.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Речові докази:

рентгенівський знімок № 5007 - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- два СD-R диски, що зберігаються при матеріалах кримінальної справи - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000127.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1