У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2023 Справа №607/21886/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_2 від 08.11.2023р. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000615 від 06.09.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням в рамках кримінального провадження №0000615 від 06.09.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України, про накладення арешту на майно ОСОБА_3 та Приватного підприємства «Бізнес Гарант Плюс» шляхом накладення заборони на відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що завданням арешту вказаного майна є запобігання можливості його відчуження, нерухоме і рухоме майно визнані речовими доказами і метою арешту є забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки потерпілим ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов про стягнення із ПП «Бізнес Гарант Плюс» майнової шкоди, завдану злочинними діями на суму 4 259 476,10 грн.

Оглянувши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України чітко встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Із матеріалів, які долучені до клопотання вбачається, що потерпілим ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов про стягнення із ПП «Бізнес Гарант Плюс» майнової шкоди, завдану злочинними діями на суму 4 259 476,10 грн.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 29.09.2023р. речовими доказами визнані квартира АДРЕСА_3 генерала, будинок 38; автомобіль марки «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 .

Тому, із метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи звернення потерпілим із цивільними позовом в рамках кримінального провадження, прокурор звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.

Проте, наявність лише самого цивільного позову потерпілого у кримінальному провадженні не передбачає можливості без належного на те обґрунтування у клопотанні, вирішити питання накладення арешту із метою, яка вказані у п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Так, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Із змісту клопотання встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор належить на праві власності ОСОБА_3 (нерухоме майно) та Приватному підприємству «Бізнес Гарант Плюс» (рухоме майно). Однак, ОСОБА_3 не наділена статусом підозрюваної у даному кримінальному провадженні та кримінальне провадження не здійснюється відносно юридичної особи ПП «Бізнес Гарант Плюс».

Також, згідно вимоги ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт на перелічене у клопотанні майно з метою, вказаної у п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України і як це висловлено у клопотанні, може бути накладений лише при тій умові, що ОСОБА_3 в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а відносно юридичної особи ПП «Бізнес Гарант Плюс» здійснюється провадження.

Однак, у клопотанні відсутні належні обґрунтування з цього приводу із підтверджуючими доказами, що свідчить про відсутність мети накладення арешту.

Також у клопотанні, в недотримання вимоги ч. 2 ст. 171 КПК України відсутні обґрунтування наявності підстави для накладення арешту, оскільки фабула Витягу із ЄРДР №0000615 «Службові особи ПП «Бізнес Гарант Плюс» шляхом обману та зловживанням довірою заволоділи майном ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» на суму 4 259 476,10 грн.» не узгоджується із диспозицією ст. 219 КК України, яка є правовою кваліфікацією у даному кримінальному провадженні, яке розслідується і в рамках якого подане клопотання про накладення арешту і при тому, що із матеріалів, які долучені до клопотання, не вбачається, що майно, нібито яким заволоділи службові особи ПП «Бізнес Гарант Плюс», належало згідно закону ТОВ «Транспортна Компанія «Дніпротранснафта».

Частиною 3 статті 172 Кодексу передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_2 від 08.11.2023р. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000615 від 06.09.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України повернути прокурору відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_2 для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків 72 години з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1