Справа № 639/7376/23
Провадження № 1-кс/639/22/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 в якому він зазначає, що є потерпілим у кримінальному провадженні №0001224, не заперечує проти накладеного слідчим суддею арешту на належне йому майно, а саме транспортний засіб Volkswagen Tiguan, 2012 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , однак просить передати цей транспортний засіб на відповідальне зберігання йому або його дружині ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Перевіривши подане ОСОБА_3 клопотання та додані до нього документи, слідчим суддею встановлено, що до матеріалів клопотання не надано підтвердження факту арешту майна на момент розгляду цього клопотання, не додано копію судового рішення, на підставі якого було накладено арешт, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити правову підставу та мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а також повідомити особу, за клопотанням якої було накладено арешт, про дату та час розгляду клопотання.

Крім цього, положення ст. 100 КПК України регулює питання зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 100 КПК України).

Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 затверджено «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (ст. 1 Порядку).

Цей Порядок не поширюється на правила зберігання та обліку у кримінальному провадженні речових доказів, що надійшли до суду і які передбачені в інструкціях з діловодства в місцевому загальному суді та апеляційному загальному суді, що затверджуються ДСА (ст. 2 Порядку).

Отже, зі змісту клопотання ОСОБА_3 видно, що він порушує перед слідчим суддею питання про визначення/зміну порядку зберігання належного йому майна, на яке за клопотанням сторони обвинувачення було накладено арешт і ОСОБА_3 не заперечує проти такого арешту, однак зазначене клопотання ОСОБА_3 не містить обґрунтування наявності правових підстав для ухвалення відповідного рішення слідчим суддею.

З огляду на викладене, враховуючи, що зазначені вище обставини перешкоджають призначенню клопотання до розгляду та його розгляду по суті, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 9, 171-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1