Справа №541/1560/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/87/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ВИРОК

Іменем України

"16" жовтня 2023 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 541/1560/17 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.10.2019, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Марківка Луганської області, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а також

визнаний невинуватим за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 і ч. 1 ст. 369 КК України (епізоди 08.11.2016, 10.11.2016) та виправданий,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження, оскільки його винуватість встановлена тільки показаннями свідка ОСОБА_14 , з яким у нього склався конфлікт і який здійснював на нього тиск. Крім того, висновки суду містять істотні суперечності щодо допустимості доказів;

- прокурор ОСОБА_15 просить скасувати вирок суду через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання через м`якість і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 і ч. 1 ст. 369 КК, і призначити йому покарання: за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі строком 6 років із конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 369 КК у виді штрафу в розмірі 12750 грн із спеціальною конфіскацією; за ч. 2 ст. 369-2 КК у виді штрафу в розмірі 18000 грн із спеціальною конфіскацією вилучених коштів. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 років із конфіскацією майна. Призначити додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком 3 роки та з позбавленням спеціального звання «старшого лейтенанта поліції». Зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02.02.2017 до 07.02.2017 згідно ч. 5 ст. 72 КК. Вимоги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недопустимість доказів внаслідок не відкриття стороні захисту рішень, на підставі яких проводилися негласні слідчі дії. Крім того, суд не встановив фактичних обставин по кожному інкримінованому ОСОБА_11 діянню, не надав відповідну оцінки доказам і не навів підстав для виправдання по кожному із злочинів.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської від 11.01.2019 ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК (26.12.2016), і йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн, з позбавлення права обіймати будь-які посади в центральних та територіальних органах Національної поліції України терміном 1 рік. Цим же вироком ОСОБА_11 визнаний невинуватим за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 і ч. 1 ст. 369 КК (епізоди 08.11.2016, 10.11.2016) та виправданий.

Згідно вироку, ОСОБА_11 , обіймаючи посаду оперуповноваженого (далі - о/у) Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, о/у сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, являючись працівником правоохоронного органу, з метою усунення перешкод та сприяння ОСОБА_16 у вчиненні незаконної реалізації наркотичних засобів вирішив підкупити, тобто дати неправомірну вигоду ОСОБА_14 - старшому о/у ОПВ у Полтавській області управління з обслуговування Сумської, Харківської та Полтавської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, який викриває протиправну діяльність осіб пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів в м. Миргороді та Миргородському районі.

У третій декаді жовтня 2016 р. ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_14 з пропозицією надавати останньому неправомірну вигоду спочатку у сумі 3000 грн, а потім щомісяця 2000 грн в інтересах ОСОБА_16 за невжиття ОСОБА_14 заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 26.12.2016 біля магазину «Барвінок» за адресою: Полтавська область, м. Миргород, пров. Д. Апостола, 7, ОСОБА_11 передав ОСОБА_14 частину неправомірної вигоди у сумі 1300 грн за невжиття ОСОБА_14 заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 .

Згідно обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_11 також було пред`явлене обвинувачення в тому, що працюючи протягом 2016-2017 р. на посадах о/у та о/у сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, будучи працівником правоохоронного органу, під час спілкування з ОСОБА_16 домовився про допомогу останній в усуненні перешкод і сприяння вчиненню нею та членами її родини незаконної реалізації наркотичних засобів. З цією метою ОСОБА_11 порадив ОСОБА_16 надати неправомірну вигоду старшому о/у ОПВ в Полтавській області 6 ТУ Департаменту протидії наркозлочинності НП України ОСОБА_14 , з 22.08.2016 призначеного старшим о/у ОПВ у Полтавській області управління з обслуговування Сумської, Харківської та Полтавської областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, 03.01.2017 - начальником міжрайонного сектору управління протидії наркозлочинності ГУНП в Полтавській області. При цьому ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 про те, що саме він зустрінеться та домовиться із ОСОБА_14 і передасть останньому неправомірну вигоду в сумі 3000 грн, запевнивши ОСОБА_16 , що забезпечить незаконну реалізацію наркотичних засобів. Крім того, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 , що із прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів він повинен отримувати 2000-3000 грн щомісяця за прикриття точки незаконного збуту наркотичних засобів та надання їй порад різного характеру щодо не викриття протиправної діяльності ОСОБА_16 , на що остання дала свою згоду.

У другій декаді жовтня 2016 р. ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 5000 грн, з яких 3000 грн повинен був передати ОСОБА_14 як неправомірну вигоду, а 2000 грн залишити собі як плату за прикриття зазначеної незаконної діяльності ОСОБА_16 . У третій декаді грудня 2016 р. ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 5000 грн, з яких 2000 грн повинен був передати ОСОБА_14 як неправомірну вигоду, а 3000 грн залишити собі як плату за прикриття зазначеної незаконної діяльності ОСОБА_16 .

ОСОБА_16 , будучи упевненою щодо отримання вищевказаної допомоги від ОСОБА_11 , 13.01.2017 близько 18:30 та повторно 17.01.2017 близько 14:00 за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_3 за 2000 грн збула ОСОБА_17 (дійсні анкетні дані змінено) особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса в перерахунку на суху речовину становить відповідно 0,551 г і 0,166 г.

Крім того, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 про те, що саме він зустрінеться та домовиться із ОСОБА_14 і буде передавати останньому неправомірну вигоду у першому випадку в сумі 3000 грн, а у подальших випадках - по 2000 грн кожного місяця, з метою забезпечення безпроблемної незаконної реалізації останньою наркотичних засобів. Також ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 , що за послуги впливу на ОСОБА_14 щодо невчинення останнім перешкод незаконній реалізації ОСОБА_16 наркотичних засобів та передачі неправомірної вигоди він повинен отримувати кошти сумі 2000-3000 грн щомісяця. На дану пропозицію ОСОБА_11 щодо впливу на ОСОБА_14 та надання йому неправомірної вигоди за вказаних умовах ОСОБА_16 погодилася.

У другій декаді жовтня 2016 р. ОСОБА_16 передала ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5000 грн, з яких 3000 грн ОСОБА_11 мав передати ОСОБА_14 як неправомірну вигоду, а 2000 грн мав залишити собі, як винагороду за вплив на ОСОБА_14 та послуги із передачі йому грошових коштів. Після цього, у третій декаді жовтня 2016 р. ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_14 з пропозицією надавати останньому неправомірну вигоду спочатку в сумі 3000 грн, а потім щомісяця 2000 грн в інтересах ОСОБА_16 за невжиття ОСОБА_14 заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 . Тим самим, ОСОБА_11 вплинув на діяльність ОСОБА_14 , пов`язану із викриттям злочинної діяльності ОСОБА_16 .

У подальшому, 08.11.2016 ОСОБА_11 передав ОСОБА_14 частину неправомірної вигоди у сумі 2300 грн, 10.11.2016 передав ОСОБА_14 другу частину неправомірної вигоди у сумі 700 грн за невжиття останнім заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 . У третій декаді грудня 2016 р. ОСОБА_16 передала ОСОБА_11 гроші у сумі 5000 грн, з яких 2000 грн ОСОБА_11 мав передати ОСОБА_14 як неправомірну вигоду за не викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 , а 3000 грн ОСОБА_11 мав залишити для себе як плату за послуги із впливу на ОСОБА_14 і передачі йому вказаної неправомірної вигоди.

Вказані дії ОСОБА_11 , які виразилися у пособництві в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, повторно, кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК, в прийнятті пропозиції та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, обіцянці здійснити вплив за надання такої - за ч. 2 ст. 369-2 КК, у наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становищ за ч. 1 ст. 369 КК.

Розглянувши кримінальне провадження та дослідивши всі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вчинення ОСОБА_11 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 і ч. 1 ст. 369 КК України (епізоди 08.11.2016, 10.11.2016), є недопустимими та не доводять його винуватість поза розумним сумнівом.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 і його захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і заперечили проти апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням прокурора колегією суддів апеляційного суду повторно досліджені обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Так, колегією суддів під час апеляційного розгляду було установлено, що ОСОБА_11 , обіймаючи посаду працівника правоохоронного органу (з 07.11.2015 призначений на посаду о/у Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, а з 08.12.2016 - на посаду о/у сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області), на початку 2016 р. познайомився із ОСОБА_16 , яка здійснювала збут наркотичних засобів, про що ОСОБА_11 був обізнаний. Під час спілкування з ОСОБА_16 обвинувачений домовився з нею про те, що він допоможе їй з усуненням так званих перешкод та посприяє в незаконній реалізації наркотичних засобів. ОСОБА_11 порадив ОСОБА_16 дати неправомірну вигоду старшому о/у ОПВ в Полтавській області 6 ТУ Департаменту протидії наркозлочинності НП України ОСОБА_14 , який з 22.08.2016 призначений старшим о/у ОПВ у Полтавській області управління з обслуговування Сумської, Харківської та Полтавської областей Департаменту протидії наркозлочинності НП України, а з 03.01.2017 - начальником міжрайонного сектору управління протидії наркозлочинності ГУНП в Полтавській області, який здійснює викриття протиправної діяльності осіб, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів в м. Миргороді та Миргородському районі. ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 , про те, що саме він зустрінеться і домовиться із ОСОБА_14 та передасть останньому неправомірну вигоду в сумі 3000 грн, а також запевнив, що він забезпечить безпроблемну незаконну реалізацію останньою наркотичних засобів. Також ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_16 , що із прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів він буде отримувати 2000-3000 грн щомісяця за прикриття незаконного збуту наркотичних засобів та надання їй порад різного характеру щодо не викриття протиправної діяльності, на що остання дала свою згоду.

У другій декаді жовтня 2016 р. ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 5000 грн, з яких 3000 грн мав передати ОСОБА_14 як неправомірну вигоду, а 2000 грн залишив собі як неправомірну вигоду за вплив на ОСОБА_14 .

У третій декаді грудня 2016 р. ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 5000 грн, з яких 2000 грн мав передати ОСОБА_14 як неправомірну вигоду, а 3000 грн залишив собі як неправомірну вигоду за вплив на ОСОБА_14

08.11.2016 близько 10 год. 42 хв. ОСОБА_11 , знаходячись в салоні службового автомобіля поблизу магазину «Автозапчастини» по вул. Кашинського, 26 у м. Миргороді Полтавської області, передав ОСОБА_14 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 2300 грн за невжиття останнім заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16

10.11.2016 близько 08 год. 04 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи на третьому поверсі Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область м. Миргород, вул. Я. Усика, 34, передав ОСОБА_14 другу частину заздалегідь обумовленої неправомірної вигоди у сумі 700 грн за невжиття останнім заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 .

26.12.2016 ОСОБА_11 поблизу магазину, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Миргород, пров. Д. Апостола, 7, передав ОСОБА_14 частину заздалегідь обумовленої неправомірної вигоди у сумі 1300 грн за невжиття ОСОБА_14 заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16

13.01.2017 близько 18 год. 30 хв. за адресою: буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_16 за 2000 грн збула особі зі зміненими анкетними даними особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,551 г. Після цього, ОСОБА_16 , повторно, 17.01.2017 близько 14 год., за вказаною адресою за 2000 грн збула особі зі зміненими анкетними даними особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи масою 0,166 г.

Допитаний апеляційним судом ОСОБА_11 свою вину не визнав та пояснив, що інкриміновані йому правопорушення він не вчиняв. У 2016 р. ОСОБА_14 звернувся до нього з пропозицією забрати у ОСОБА_16 грошові кошти за сприяння їй у незаконній діяльності, оскільки сам він цього зробити не міг. З метою налагодження з ОСОБА_14 дружніх відносин ОСОБА_11 погодився, але грошові кошти йому він передавав власні. Надалі він відмовився виконувати прохання ОСОБА_14 , так як зрозумів, що у такий спосіб працівники правоохоронних органів створили штучні умови для порушення відносно нього кримінальної справи.

Однак факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 кримінальних правопорушень за вказаних вище обставин, які колегія суддів визнала доведеними, підтверджується дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, а саме:

- протоколом огляду добровільно виданих грошових коштів від 08.11.2016, згідно якого ОСОБА_14 видав грошові кошти в сумі 2300 грн, які як неправомірну вигоду 08.11.2016 о 10 год. 42 хв. йому передав ОСОБА_11 за те, щоб він, будучи відповідальною посадовою особою, на підставі покладених на нього функціональних обов`язків не вживав заходів до ОСОБА_16 , яка з його слів здійснює незаконне виготовлення, придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних засобів на території м. Миргорода;

- протоколом огляду добровільно виданих грошових коштів від 10.11.2016, згідно якого ОСОБА_14 видав грошові кошти в сумі 700 грн, які як неправомірну вигоду 10.11.2016 о 08 год. 04 хв. йому передав ОСОБА_11 в приміщенні Миргородського ВП ГУНП для того, щоб він, будучи відповідальною посадовою особою на підставі покладених на нього функціональних обов`язків не вживав заходів до ОСОБА_16 , яка з його слів здійснює незаконне виготовлення, придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних засобів на території м. Миргорода;

- протоколом слідчого експерименту від 13.05.2017 з додатками за участю свідка ОСОБА_14 щодо обставин, пов`язаних з пропозицією та наданням йому неправомірної вигоди ОСОБА_11 , який з метою отримання неправомірної винагороди намагався схилити ОСОБА_14 до отримання неправомірної винагороди від осіб ромської національності за невжиття заходів щодо припинення протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів на території м. Миргорода та Миргородського району. Зокрема, свідок на місцевості продемонстрував, за яких обставин ОСОБА_11 передав йому 08.11.2016 - 2300 грн, 10.11.2016 - 700 грн та 26.12.2016 - 1300 грн;

- протоколом обшуку від 02.02.2017, згідно якого за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 в АДРЕСА_4 , вилучено сім-карти операторів мобільного зв`язку, мобільні телефони та інше;

- протоколом обшуку автомобіля DAEWOO LANOS, д. н. з. НОМЕР_1 , який перебував за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_5 , в ході якого вилучено: дорожній лист № 720 на лютий 2017 р., виписаний на ОСОБА_11 на вказаний автомобіль, талон на в`їзд у святкові дні;

- довідкою № 157/115/111/01-2017 від 02.02.2017, згідно якої за ОСОБА_11 закріплено службовий автомобіль «ДЕО ЛАНОС», д. н. з. НОМЕР_1 ;

- посадовою інструкцією о/у сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 від 02.02.2017;

- витягом з наказу № 453 о/с від 09.12.2016, згідно якого ОСОБА_11 призначено на посаду о/у сектору кримінальної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області;

- витягом з наказу № 102 о/с від 22.08.2016, згідно якого ОСОБА_14 призначений старшим о/у по управлінню з обслуговування Сумської, Харківської та Полтавської областей по оперативно-розшуковому відділу у Полтавській області;

- витягом з наказу № 02 о/с від 06.01.2017, згідно якого ОСОБА_14 прибув з Департаменту протидії наркозлочинності національної поліції України на посаду начальника міжрайонного сектору управління протидії наркозлочинності ГУНП в Полтавській області;

- витягом з наказу № 156 о/с від 28.04.2017, згідно якого ОСОБА_14 призначено на посаду начальника 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП;

- висновком експерта № 186 від 20.01.2017 (складеним у кримінальному провадженні № 0000346 від 08.12.2016 за ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК), згідно якого надана на дослідження рідина коричневого кольору містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований масою 0,551 г;

- висновком експерта № 185 від 23.01.2017 (складеним у кримінальному провадженні № 0000346 від 08.12.2016 за ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК), згідно якого надана на дослідження рідина коричневого кольору містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований масою 0,166 г;

- протоколом огляду щодо телефонних з`єднань абонентських номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які знаходилися в користуванні ОСОБА_11 , на якому зафіксовані телефонні з`єднання з мобільними номерами, якими користувалися свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_16 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.11.2016 з додатком, згідно якого зафіксована розмова ОСОБА_11 та ОСОБА_14 08.11.2016, зокрема ОСОБА_11 розповідає ОСОБА_14 про отримання від ОСОБА_16 щомісячної плати в розмірі 5000 грн;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.12.2016 з додатком, згідно якого зафіксована подія 08.11.2016 щодо зустрічі обвинуваченого та ОСОБА_14 , коли останній перебуває в автомобілі, за кермом якого знаходиться ОСОБА_11 . Під час зустрічі ОСОБА_11 передає ОСОБА_14 грошові кошти номіналом по 100 і 200 грн;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 04.01.2017 з додатком, згідно якого зафіксована подія 26.12.2016 щодо зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , під час якої обвинувачений передає останньому предмети схожі на грошові кошти номіналом по 100 та 200 грн;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 04.01.2017 з додатком, згідно якого зафіксована подія 26.12.2016 щодо зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , під час якої обвинувачений обговорює з ОСОБА_14 про труднощі ОСОБА_16 , обвинувачений заявляє «... я трошки взяв. З першого казала добаве...»;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.01.2017 з додатком, згідно якого зафіксована 05.01.2017 розмова ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26.01.2017 з додатком, на якому зафіксовані події 05.01.2017 щодо зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.01.2017, згідно якого 26.12.2016 ОСОБА_11 передає ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 1300 грн;

- протоколом огляду грошових коштів від 02.06.2017, згідно якого ОСОБА_11 передав грошові кошти в сумі 1300 грн як неправомірну вигоду ОСОБА_14 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.01.2017 з додатком, згідно якого зафіксована розмова ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та інших осіб щодо обставин збуту наркотичних засобів та ролі ОСОБА_11 в цьому;

- постановами від 23.02.2017 та від 02.06.2017 про визнання грошових купюр в загальній сумі 4300 грн речовими доказами;

- ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2016 № 2508т, згідно якої у кримінальному провадженні № 0000303 від 02.11.2016 надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_14 у виді аудіо-, відеоконтролю особи; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою на строк до 01.01.2017;

- ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області від 28.12.2016 № 3083т, згідно якої у кримінальному провадженні № 0000303 від 02.11.2016 надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_14 у виді аудіо-, відеоконтролю особи; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою на строк два місяці;

- ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2016 № 2496т, згідно якої у кримінальному провадженні № 0000303 від 02.11.2016 надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_11 у виді аудіо-, відеоконтролю особи; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою на строк 60 днів;

- ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області від 28.12.2016 № 3070т, згідно якої у кримінальному провадженні № 0000303 від 02.11.2016 надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_11 у виді аудіо-, відеоконтролю особи; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою на строк два місяці;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , згідно яких ОСОБА_11 у 2016 р. звернувся до нього з пропозицією не створювати перешкоди в збуті наркотичних засобів для певних осіб. Через деякий час така розмова відбулася повторно. В кінці жовтня 2016 р. до нього знову звернувся ОСОБА_11 та запропонував сприяти у незаконній діяльності щодо збуту наркотичних засобів для сім`ї ОСОБА_16 за неправомірну вигоду спочатку в сумі 3000 грн, а потім 2000 грн щомісяця. У зв`язку з цим він звернувся із заявою до прокуратури. 08.11.2016 ОСОБА_11 в салоні свого службового автомобіля передав йому частину неправомірної вигоди в сумі 2300 грн, 10.11.2016 в приміщенні Миргородського ВП передав йому другу частину в сумі 700 грн, а 26.12.2016 біля магазину «Барвинок» в м. Миргород передав йому 1300 грн за невжиття заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 . В січні 2017 р. він дізнався, що через ОСОБА_11 нібито для нього особи передають грошові кошти, однак не бажають мати посередника.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, здійснивши апеляційний перегляд судового рішення в межах пред`явленого обвинувачення (ст. 337, 405 КПК) і апеляційних скарг (ст. 404 КПК), колегія суддів дійшла висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Вказані докази підтверджують ті факти та обставини, що обвинувачений ОСОБА_11 домовився з ОСОБА_16 (прийняв пропозицію) та одержував від неї неправомірну вигоду для себе за вплив (обіцянку здійснити вплив) на прийняття рішення ОСОБА_14 не вживати заходів щодо викриття незаконної торгівлі наркотичними засобами ОСОБА_16 , після чого надавав ОСОБА_14 як службовій особі неправомірну вигоду за невчинення ним в інтересах ОСОБА_16 вказаних дій з використанням влади та службового становища, чим також вчинив пособництво ОСОБА_16 в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, повторно.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що протоколи огляду добровільно виданих грошових коштів від 08.11.2016 і 10.11.2016 не містять відомостей на підставі чого ці документи були складані, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вказані огляди проведені на виконання доручення слідчого № 17/1-0000303 від 04.11.2016, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 40, ч. 1 ст. 41 КПК.

Твердження захисника відносно того, що протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 13.05.2017 не підписаний особою, яка проводила цю слідчу дію, спростовуються змістом цього доказу, заключна частина якого містить підписи слідчого, понятих та свідка.

Також не підлягають задоволенню доводи сторони захисту про недопустимість як доказів висновків експертів № 186 від 20.01.2017 та № 185 від 23.01.2017 з тих підстав, що вони є копіями.

Так, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур (ч. 1, п. 2 ч. 5 ст. 99 КПК).

Предметом доказування у цьому кримінальному провадженні, зокрема, є фактичні дані щодо пособництва в збуті наркотичних засобів, що підтверджується висновками експертиз, складеними в іншому кримінальному провадженні № 0000346 від 08.12.2016 за ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК.

Разом з тим, вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не допускається, адже не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників судового провадження.

Оскільки факт проведення експертиз сторонами кримінального провадження не заперечується, як і опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, з урахуванням того, що стороною обвинувачення надані достатні відомості на підтвердження змісту зазначеного документу, тому копії цих документів, які містять відомості щодо предмету доказування, не суперечать передбаченим ст. 99 КПК критеріям допустимості письмових доказів. Крім того, жодних клопотань щодо дослідження оригіналів експертиз у передбачений законом спосіб під час апеляційного розгляду від сторін не надходило.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що з протоколу огляду телефонних з`єднань абонентських номерів, що знаходилися в користуванні ОСОБА_11 , на якому зафіксовані телефонні з`єднання з мобільними номерами, якими користувалися свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_16 , неможливо ідентифікувати чи дійсно користувачами вказаних в протоколі абонентських номерів мобільних операторів були саме вказані особи, не заслуговують на увагу, оскільки ці відомості встановлені в ході проведення оперативно-розшукових заходів та сторонами кримінального провадження, зокрема і стороною захисту, не заперечуються.

Позиція сторони захисту відносно того, що технічні запису фіксування проведення НС(Р)Д є недопустимими доказами через те, що у відповідних протоколах не зазначено назву технічних засобів, їх характеристики, носії інформації, які застосовувалися при проведенні процесуальних дій, умови та порядок їх використання, є необґрунтованою з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 246 КПК НС(Р)Д є різновидом слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п. 4.5.1, 4.5.6 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затв. наказом голови Служби безпеки України від 12.08.2005 № 440, до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки: устаткування, апаратури, приладів, пристрів, програмного забезпечення, препаратів та інших виробів, призначених (спеціально розроблених, виготовлених, запрограмованих або пристосованих) для негласного отримання інформації, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, володіння якими дає змогу зацікавленій стороні впливати на її результати, що створює загрозу національним інтересам і безпеці.

Враховуючи, що відомості про спеціальні технічні засоби, призначені для негласного отримання інформації, є державною таємницею і стосуються не тільки цього кримінального провадження, їх розголошення без належних і обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам та безпеці, поняття і ознаки яких визначені в Законі України від 21.06.2018 № 2469-VIII «Про національну безпеку України».

Право обмеження стосовно розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні методи розслідування злочинів за відповідними дорученнями оперативним підрозділом.

Не зазначення в протоколах НС(Р)Д технічних засобів, які використовувалися під час проведення НС(Р)Д, не ставить під сумнів належність та допустимість як доказів протоколів та додатків до них (оптичних дисків), з огляду на положення ст. 85-87 КПК, адже їх збирання й закріплення відбулося без порушення гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку, вони походять із належного процесуального джерела, отримані належним суб`єктом, у передбаченому процесуальному порядку з відповідним оформленням джерела фактичних даних.

Наведений вище висновок також відповідає і правовій позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній в постановах від 07.10.2020 (справа № 725/1199/19), від 20.05.2020 (справа № 585/1899/17), від 22.10.2021 (справа № 487/5684/19).

З огляду на викладене, відомості про назви та характеристики технічних засобів, які застосовувалися при їх проведенні, обґрунтовано не наведені в протоколах за результатами НС(Р)Д.

Відсутність у протоколах за результатами проведення НС(Р)Д прямого посилання на наявність додатків у виді оптичних дисків жодним чином не свідчить про недопустимість цих доказів, так як протоколи складені на підставі оптичних дисків з відповідними номерами та які містяться в матеріалах кримінального провадження, що виключає будь-які сумніви в їх належності.

Що стосується висновків суду першої інстанції про недопустимість доказів через те, що стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК не були відкриті ухвали слідчих суддів апеляційного суду про надання дозволів на проведення НС(Р)Д, то вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та належним чином не умотивовані.

Зокрема, суд першої інстанції визнав недопустимими доказами результати всіх проведених під час кримінального провадження НС(Р)Д, пославшись на те, що ухвали слідчих суддів, якими надавався дозвіл на їх проведення, не були відкриті стороні захисту під час розгляду в суді першої інстанції та після завершення досудового розслідування.

Стаття 290 КПК забезпечує реалізацію одного з елементів права на справедливий суд, а саме права на достатні час і можливості, щоб відстоювати свою позицію під час судового розгляду. Це право передбачає можливість отримати доступ до матеріалів, які сторона має намір використати в суді. Крім того, сторона захисту має право на доступ також до матеріалів, які сторона обвинувачення не має наміру використовувати, що дасть можливість використати їх стороні захисту для відстоювання своєї позиції і обґрунтування своїх доводів. Для цього ст. 290 КПК передбачає відповідну процедуру відкриття матеріалів після завершення досудового розслідування, а також на наступних етапах провадження.

Права сторони буде порушено не стільки у випадку, якщо якісь матеріали не будуть або будуть не в повному обсязі відкриті на стадії завершення досудового розслідування, скільки тоді, коли суд, обізнаний із порушенням права сторони на своєчасне ознайомлення з матеріалами іншої сторони, не вжив належних заходів для виправлення ситуації, і сторона не отримала доступу до таких матеріалів або не мала достатнього часу і можливостей підготуватися до їх використання або надання відповідних заперечень.

Таким чином, порушення вимог ст. 290 КПК, якщо таке встановлено, має оцінюватися з погляду того, наскільки воно вплинуло на здатність сторони обґрунтовувати свою позицію і спростовувати позицію опонента.

Хоча за загальним правилом процесуальні рішення, які стали підставою для проведення НС(Р)Д, мають бути відкриті стороні захисту після завершення досудового розслідування, однак це не виключає можливість їх надання під час розгляду справи в суді. Саме собою відкриття цих рішень в суді першої інстанції не може бути підставою для визнання результатів НС(Р)Д недопустимими доказами. У такому випадку суд має забезпечити стороні захисту достатній час і реальну можливість ефективно здійснювати захист та наводити під час судового розгляду свої аргументи щодо допустимості доказів, отриманих в результаті НС(Р)Д. Оцінивши доводи сторін щодо процесуальних підстав для проведення НСРД, суд приймає рішення щодо допустимості їх результатів.

На відміну від доказів, що стосуються предмета доказування, обсяг яких сторона обвинувачення має можливість визначити наперед, виходячи з вимог ст. 91 КПК та характеру обвинувачення, характер і обсяг доказів, які стосуються обставин, що не стосуються предмета доказування, але можуть мати значення, наприклад, для з`ясування допустимості чи достовірності наданих сторонами доказів, практично неможливо визначити наперед.

В протилежність інквізиційному процесу, у якому обсяг доказів майже повністю визначається стороною обвинувачення, в змагальному процесі жодна зі сторін не може достеменно передбачити наперед весь хід судового процесу і обсяг доказів, який їй знадобиться для обстоювання своєї позиції. Враховуючи, що сторони вільні у використанні своїх процесуальних прав і самостійно обирають стратегію і тактику ведення справи (ст. 22, 26 КПК), у тому числі тактику спростування доказів, наданих протилежною стороною, обсяг доказів, які можуть бути надані на спростування чи, навпаки, на підтвердження допустимості чи достовірності доказів, не може бути визначено заздалегідь, оскільки залежить від динаміки кримінального провадження, яка визначається головним чином діями сторін у процесі.

У цій справі сторона обвинувачення не заперечує, що ухвали, якими надано дозвіл на проведення НС(Р)Д, не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК. Разом з тим, після порушення стороною захисту питання надання ухвал слідчих суддів апеляційного суду, на підстави яких проводились НС(Р)Д, прокурором вживались необхідні заходи, спрямовані на отримання відповідних рішень, а саме, прокурором було спрямовано лист до апеляційного суду щодо отримання ухвал слідчих суддів, однак у зв`язку тим, що грифи секретності зняті не були, тому копії відповідних судових рішень надані не були.

Після відкриття ухвал слідчих суддів на стадії апеляційного розгляду, які надійшли до апеляційного суду 31.05.2022 і 12.01.2023, сторона захисту мала достатньо часу і можливості ознайомитися з цими ухвалами і висловити свої заперечення щодо законності проведення НС(Р)Д з урахуванням нової інформації під час повторного дослідження доказів в апеляційному суді, тому права і законні інтереси сторони захисту не були порушені, оскільки обвинувачений і його захисник не були обмежені у можливості ефективно відстоювати свою позицію.

Колегія суддів вважає необґрунтованими також висновки суду першої інстанції про недопустимість ряду доказів з посиланням на доктрину «плодів отруйного дерева».

Так, суд, визнавши порушення вимог ст. 290 КПК, визнав недопустимими відомості, встановлені в протоколах добровільної видачі грошових коштів, протоколах НС(Р)Д від 30.11.2016, 02.12.2016, 04.01.2017, 24.01.2017, 26.01.2017, роздруківках розмов від 08.11.2016, 26.12.2016, 05.01.2017, 30.01.2017, 24.01.2017, протоколах огляду грошових коштів від 08.11.2016, 10.11.2016, 02.06.2017, а також постанови слідчого від 23.02.2017, 02.06.2017 про визнання речовими доказами грошових коштів в сумі 2300 грн, 700 грн, 1300 грн.

Колегія суддів вважає, що оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення. Самі собою процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, витяги з ЄРДР, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні ст. 84 КПК.

Правило ч. 1 ст. 87 КПК в частині визнання недопустимими похідних доказів може бути застосовано лише у разі, якщо первісні докази визнані недопустимими на підставі ч. 1-3 ст. 87 КПК. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК, саме собою не дає підстав для застосування правила ч. 1 ст. 87 КПК до похідних від них доказів.

Крім того, застосовуючи правило ч. 1 ст. 87 КПК до похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням ч. 1-3 ст. 87 КПК, але також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний ним недопустимим.

У цій справі результати НС(Р)Д були визнані недопустимими через порушення процедурного правила, передбаченого ст. 290 КПК, а не через істотне порушення прав і свобод людини, її законних інтересів, передбачених ч. 1-3 ст. 87 КПК, а тому навіть якщо залишити осторонь питання обґрунтованості висновку суду першої інстанції щодо недопустимості результатів НС(Р)Д, таке порушення не давало підстав цьому суду застосувати правило виключення похідних доказів, передбачене ч. 1 ст. 87 КПК. При цьому наведені у вироку суду першої інстанції висновки містять істотні суперечності, оскільки визнавши недопустимими всі докази, які сторона обвинувачення надала на підтвердження вини ОСОБА_11 , визнавши його невинуватим за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 і ч. 1 ст. 369 КК (епізоди 08.11.2016, 10.11.2016), місцевий суд на підставі частини цих же доказів (грошові купюри, які зафіксовані протоколом огляду, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 , інформація про вхідні та вихідні дзвінки абонентських номерів) визнав ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК за епізодом від 26.12.2016.

Доводи обвинуваченого про те, що він погодився на пропозицію ОСОБА_14 забирати грошові кошти у ОСОБА_16 , але при цьому передав йому особисті кошти, спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями свідка ОСОБА_14 та доказами, отриманими у результаті проведення НС(Р)Д, з яких убачається, що саме ОСОБА_11 брав грошові кошти у ОСОБА_16 і з конкретною метою не вжиття заходів щодо припинення здійснення збуту останньою наркотичних засобів, частину з яких він передавав ОСОБА_14 , який у свою чергу за своєю посадою займався викриттям діяльності осіб, пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів.

Вказане також підтверджується копією вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.10.2017, за яким ОСОБА_16 засуджена за ч. 1 ст. 369 КК, який набрав законної сили і звернутий до виконання. Згідно цього судового рішення ОСОБА_16 визнана винною в тому, що співробітник Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, справа щодо якого була виділена в окреме провадження, допоміг їй з усуненням перешкод та посприяв у вчиненні нею незаконної реалізації наркотичних засобів шляхом надання кожного місяця неправомірної вигоди, при цьому вказана особа повідомила ОСОБА_16 , що особисто буде передавати грошові кошти ОСОБА_14 , спочатку 3000 грн, а потім 2000 грн. Після цього ОСОБА_16 вирішила надавати неправомірну вигоду безпосередньо ОСОБА_14 , без послуг особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Усі наведені вище докази є тісно пов`язаними між собою та створюють цілісну систему доказів, які без жодних сумнів дозволяють зробити однозначний і беззаперечний висновок про доведеність винуватості ОСОБА_11 , а тому його дії апеляційний суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК як пособництво в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно; за ч. 2 ст. 369-2 КК (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) як прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, обіцянці здійснити вплив за надання такої вигоди; за ч. 1 ст. 369 КК (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) як надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно п. 2-4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 411 КПК).

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування закону, який не підлягав застосуванню

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015), ч. 1 ст. 369 (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) КК.

При призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, а два нетяжкими, особу винного, який раніше не судимий, його характеристику, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання: за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі строком шість років із конфіскацією майна, крім житла; за ч. 2 ст. 369-2 КК (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн; за ч. 1 ст. 369 КК (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн, яке перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, а саме призначення йому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК, або ж переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї норми закону, колегією суддів не встановлено.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, а згідно ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Кримінальні правопорушенні, передбачені ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 369-2 КК, є нетяжкими злочинами, строк притягнення до кримінальної відповідальності за якими складає 5 років.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_11 від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строку давності, оскільки на час апеляційного розгляду сплинуло 5 років з моменту вчинення нетяжких злочинів та не встановлено обставин, які б були підставами для зупинення чи переривання перебігу давності.

Крім того, враховуючи особу ОСОБА_11 та обставини вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає за необхідне згідно ст. 54 КК позбавити ОСОБА_11 спеціального звання - старший лейтенант поліції. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав застосовувати до ОСОБА_11 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 02.02.2017 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді, а 03.02.2017 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 128000 грн. 08.02.2017 ОСОБА_11 був звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави за нього.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_11 у строк покарання підлягає зарахуванню строк попереднього з 02.02.2017 до 08.02.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК заставу в розмірі 128000 грн колегія суддів вважає за необхідне повернути особі, яка її внесла за ОСОБА_11 , згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.02.2017.

Грошові кошти в сумі 4300 грн на підставі ст. 96-1 і 96-2 КК, ст. 100 КПК підлягають спеціальній конфіскації як такі, що одержані особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2017 необхідно скасувати згідно ч. 4 ст. 174 КПК, а долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 420 КПК України, -

ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.10.2019 відносно ОСОБА_18 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок.

ОСОБА_18 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 369-2 (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015), ч. 1 ст. 369 (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком шість років із конфіскацією майна, крім житла;

- за ч. 2 ст. 369-2 КК України (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн;

- за ч. 1 ст. 369 КК України (в ред. ЗУ № 770-VIII від 10.11.2015) у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_18 від призначеного за ч. 2 ст. 369-2 (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) і ч. 1 ст. 369 (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) КК України покарання у виді штрафу в зв`язку із закінченням строку давності.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_11 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.02.2017 до 08.02.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання старший лейтенант поліції.

На підставі ст. 96-1 і 96-2 КК України, ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію: дванадцять грошових купюр номіналом по 200 грн з серійними номерами ЄЮ 9438586, ЄВ5716615, КМ 4017666, УА 2317864, ЗВ 2052275, ЕГ 5401281, ЄХ 7518011, КЗ 3034192, ВХ 3883449, ПЗ 7785438, ЕИ 7569277, КА 4344748, дев`ятнадцять грошових купюр номіналом по 100 грн з серійними номерами КФ 5670456, ЗФ 9669892, КЄ 7480317, ВЗ 4379923, ГГ 5447951, ЕЗ 8843792, ЕВ 7058721, ГХ 2766193, МИ 1901002, ГЄ 5571207, ГВ 5341316, ЕФ 1754216, ЗЕ 0775141, КП 2383130, МЕ 9000422, ЕГ 6793798, АЖ 5034417, ЕФ 1588550, КС 6097792 - конфіскувати як такі, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заставу в розмірі 128000 грн повернути особі, яка її внесла за ОСОБА_11 згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.02.2017.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2017 про накладення арешту на майно скасувати.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа» з металу срібного кольору та сім-карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар», мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна», мобільний телефон «Нокіа» з металічним корпусом та сім- картою ПрАТ «МТС Україна», мобільний телефон «Самсунг L9100» білого кольору без сім-карти, мобільний телефон «Нокіа 5130с» чорного кольору без сім-карти, сім картку SIM SIM в пластиковому корпусі оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС України», пластиковий корпус від сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС України», записник (щоденник) чорного кольору з імітацією крокодилячої шкіри - повернути власнику ОСОБА_11 ; дорожній лист виданий на службовий автомобілі «DAEWO LANOS» д. н. з. НОМЕР_4 на лютий 2017 р. та талон виїзд у святкові дні - залишити і зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору і не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5