УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000844 від 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000844 від 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що керівництво в/ч НОМЕР_1 , перевищуючи надані йому службові повноваження під час дії воєнного стану налагодили корупційний механізм із незаконного нарахування та отримання т.в.о. командира взводу БПАК в/ч НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошової премії за виконання бойових завдань.

Так, керівництво в/ч НОМЕР_1 починаючи з лютого 2023 року, здійснює заповнення «бойових розпоряджень» про прийняття участі ОСОБА_6 . У бойових виходах з метою подальшого нарахування йому грошової премії, хоча фактично ОСОБА_6 постійно перебуває в пункті постійної дислокації та жодної участі у виконанні бойових завдань не здійснює та участі в них не приймає.

Таким чином, ОСОБА_6 за період з 19.02.2023 по теперішній час безпідставно отримує заробітну плату із відповідним грошовим преміюванням, сума яких становить близько 800 тис. грн., що завдає відповідних збитків державному бюджету.

В рамках проведення досудового розслідування оперативним підрозділам було надано доручення в порядку ст.40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб причетних до його вчинення .

Під час виконання доручення оперативним підрозділом направленого на встановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного злочину було встановлено, що до вказаного злочину може бути причетний т.в.о. командира взводу БПАК в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 22.12.2023 року у період з 07 год. 29 хв. по 12 год. 15 хв., слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 20.12.2023 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого вилучено: мобільний телефон марки Iphone 15 Pro Max сірого кольору належний ОСОБА_6 , який поміщено до сейф-пакету № 800356895; мобільний телефон марки Iphone 13 Pro Max сірого кольору належний ОСОБА_7 , який поміщено до сейф-пакету № 800356896.

22.12.2023 перелічені речі постановою слідчого визнано речовими доказами.

Слідчий звертається з клопотанням посилаючись на те, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 надав письмові заперечення, в судовому засіданні звернув увагу на те, що вилучений мобільний телефон марки Iphone 13 Pro Max сірого кольору який належить ОСОБА_7 фактично був добровільно виданий останньою слідчому під час проведення обшуку та оглянутий, у зв`язку з чим відсутні підстави для його вилучення та накладення арешту. Зауважив, що вилучений мобільний телефон є особистою річчю особи та міг бути вилучений лише в результаті проведення її особистого огляду, проте жодних особистих оглядів не проводилось. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: слідчим в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, вилученого під час проведення 22.12.2023 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , посилання причетності такого майна до кримінального провадження №0000844 від 15.11.2023 за фактом незаконного нарахування та отримання т.в.о. командира взводу БПАК в/ч НОМЕР_1 , молодшим сержантом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошової премії за виконання бойових завдань та, як наслідок, його відповідності критеріям, передбачених ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Крім того, слідчим не доведено, що вилучений мобільний телефон марки Iphone 13 Pro Max сірого кольору, що належить ОСОБА_7 , який фактично був оглянутий під час проведення обшуку, має відношення до кримінального провадження №0000844 від 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Згідно вимог ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

За наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів слідчий суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000844 від 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1