КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6092/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Баличі, Мостиського району, Львівської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої інспектором прикордонної служби 2-ї категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А), ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), за сумісництвом - головний спеціаліст у Держгеокадастрі Львівської області, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000464 від 01.02.2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, в межах строку досудового розслідування до 25 жовтня 2023 року.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, постановленою із істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, зокрема, щодо необґрунтованості, у зв`язку із її невідповідністю фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки слідчого судді не підтверджуються доказами, дослідженими під час розгляду клопотання, а ґрунтуються на основі фактичної відсутності доказів у сторони обвинувачення, які не доводять наявності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Апелянт вважає, що орган досудового розслідування належним чиним не зміг обґрунтувати та довести причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України. В повідомленні про підозру викладаються певні обставини, які мають значення по справі як доведений та підтверджений доказами факт. Проте проаналізувавши надані докази, сторона захисту обґрунтовано заперечує про наявність певних обставин, оскільки вони є надуманими та такими, що не відповідають реальним обставинам по справі, а докази, якими обґрунтовуються наявність певних обставин є такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки прямо нічого не підтверджують та не доводять.

Також апелянт зазначає, що жодного ризику прокурором не доведено у належний спосіб, передбачений КПК України, а тому висновок слідчого судді про наявність хоча би одного із них ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, або взагалі такий висновок не ґрунтується на будь-яких доказах. Доводи прокурора та висновок слідчого судді про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, є необґрунтованим.

Апелянт також звертає увагу на те, що враховуючи дані про особу підозрюваної та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме те, що хоча ОСОБА_7 і підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, однак особисті обставини її життя, дають підстави вважати про нівелювання ризиків, а саме, її молодий вік, сильні сімейні стосунки з родиною, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, постійного місця проживання, раніше до кримінальної відповідальностіне притягалася, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, має держані подяки та нагороди за бездоганну роботу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000464 від 01.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 27, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, та місці, але не пізніше 23.02.2023, володіючи якостями лідерів, організаторськими здібностями, будучи обізнаними в сфері виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану та перетину державного кордону на підставі зазначених документів, будучи обізнаними про визначений законодавством України порядок виїзду громадян України в умовах воєнного стану закордон та діючі обмеження, а також маючи відповідне коло знайомих осіб, які в наступному були залученні ними до вчинення кримінальних правопорушень, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по організації каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, а також безперешкодний виїзд замовників цих документів за кордон.

Так, розроблений ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , план вчинення кримінальних правопорушень передбачав наступне:

- організацію безперебійного функціонування каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України шляхом виготовлення та використання документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану;

- безпосереднє підшукування ними осіб (далі так званих «клієнтів») з числа військовозобов`язаних громадян України щодо яких діють обмеження на виїзд закордон в період дії воєнного стану, які всупереч діючим обмеженням мають намір виїхати закордон;

- підроблення офіційних документів, а саме тимчасових посвідчень військовозобов`язаних та довідок військово-лікарської комісії відповідно до яких особа є не придатною до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі яких, за умови їх справжності, відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи не підлягають призову під час мобілізації, та на підставі яких відповідно до п.2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану особи мають право на перетин державного кордону;

- підшукування осіб в якості співучасників, які за грошову винагороду та за їх вказівкою будуть здійснювати цілеспрямований пошук осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану, а також надавати їм попередні консультації, отримувати від «клієнтів» документи та особисті дані, які необхідні для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, а також безпосередньо отримувати від «клієнтів» грошові кошти.

- підшуковування військовослужбовців Державної прикордонної служби України (далі по тексту - ДПСУ), які безпосередньо здійснюють паспортний контроль на пунктах пропуску, в якості співучасників, які за грошову винагороду та за їх вказівкою, будучи повністю обізнаними із злочинним планом всіх членів злочинної організації, будуть сприяти в успішному перетині державного кордону «клієнтами» на підставі підроблених документів та умисно не вживатимуть заходів для належної перевірки, яка передбачена наказом №407 від 05.06.2012 «Про затвердження інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон», виготовлених ними підроблених документів шляхом їх уявної перевірки;

- забезпечення конфіденційного спілкування між учасниками злочинної організації у телефонних месенджерах шляхом використання умовних позначень та особистого контактування з метою забезпечення успішному незаконному перетину державного кордону «клієнтами»;

- визначення фіксованої суми оплати за «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та організації системи їх отримання та наступного розподілу між собою/іншими учасниками злочинної організації шляхом безпосередньої передачі з рук в руки.

Чинне законодавство обмежує право військовозобов`язаних, які не підпадають під визначений законом перелік категорій осіб у виїзді закордон, у зв`язку із введенням о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України.

Так, розробивши план скоєння на постійній основі кримінальних правопорушень (злочинів), пов`язаних із забезпеченням незаконного виїзду громадян призовного віку в умовах воєнного стану закордон з метою незаконного збагачення, з метою реалізації цього плану, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвели собі функції організаторів злочинної організації.

З метою забезпечення функціонування вищезазначеного протиправного механізму, на постійній основі та в умовах воєнного стану, організатори розділили обов`язки між собою наступним чином, а саме:

ОСОБА_10 , забезпечував організацію роботи каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом безпосереднього виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби особами в умовах воєнного стану; контролю за цивільними членами злочинної організації, які відповідали за пошук «клієнтів»; налагодженням взаємодії з ОСОБА_11 ; здійснення контролю за надходженням та подальшим розподілом грошових коштів отриманих від протиправної діяльності між іншими учасниками злочинної організації; наданням організаційних вказівок іншим членам злочинної організації, а також клієнтам; розподілом функцій та ролей між іншими учасниками злочинної організації, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації; вирішення побутових питань під здійснення протиправної діяльності; виготовлення, передачі документів про непридатність до військової служби в умовах воєнного стану із виключенням з військового обліку документів посередникам або особисто клієнтам.

ОСОБА_11 , забезпечував організацію роботи каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом контролю за членами злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону; налагодженням взаємодії між членами злочинної організації з числа військовослужбовів НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону та ОСОБА_10 ; здійснення контролю за надходженням та подальшим розподілом грошових коштів отриманих від протиправної діяльності між іншими учасниками злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону; наданням організаційних вказівок іншим членам злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону, а також клієнтами; розподілом функцій та ролей між іншими учасниками злочинної організації в залежності від конкретного пункту пропуску через який здійснювався виїзд «клієнтів», а також здійсненням інших дій спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації.

Крім того, з метою реалізації спільного злочинного плану, будучи обізнаними із наявними обмеженнями у виїзді закордон для військовозобов`язаних, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розуміючи, що самостійно виконати всі дії відповідно до вищезазначеного злочинного плану не зможуть та їм потрібні співучасники, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, прийняли рішення про залучення до протиправної діяльності у якості виконавців раніше відомих їм ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які будучи військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону мали широке коло знайомств серед прикордонників, які здійснювали безпосередню перевірку документів, що дають право виїзду за межі України особам, які підлягають мобілізації в умовах воєнного стану, та приймали остаточне рішення про виїзд таких осіб у пунктах пропуску «Шегині» та «Краківець», які знаходяться у Львівській області на кордоні України з Республікою Польща.

Надалі, ОСОБА_12 , на виконання вказівок ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного злочинного плану, будучи обізнаним із наявними обмеженнями у виїзді закордон для військовозобов`язаних, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив до протиправної діяльності у якості виконавця раніше відому йому ОСОБА_14 , яка будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону здійснювала свою трудову діяльність у пункті пропуску «Шегині».

В свою чергу, ОСОБА_13 на виконання вказівок ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного злочинного плану, будучи обізнаним із наявними обмеженнями у виїзді закордон для військовозобов`язаних, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив до протиправної діяльності у якості виконавців раніше відомих йому ОСОБА_7 і ОСОБА_15 , які будучи військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювали свою трудову діяльність у пунктах пропуску «Шегині» та «Краківець» відповідно.

Крім цього, ОСОБА_10 , повністю усвідомлюючи необхідність забезпечення безперебійності процесу пошуку нових «клієнтів», які мають намір безпідставно виїхати за межі України, керуючись бажанням отримання ще більшого протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив до протиправної діяльності у якості виконавців раніше відомих йому ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які за вказівкою ОСОБА_10 здійснювали цілеспрямований пошук нових «клієнтів».

З метою досягнення свого протиправного злочинного плану ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розподілили функцій та ролі між виконавцями та іншими членами злочинної організації наступним чином, а саме:

ОСОБА_12 , забезпечував безперебійну роботу каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом координації дій виключно ОСОБА_14 - військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку він сам і залучив до протиправної діяльності; налагодження взаємодії між ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; забезпечення надходження на адресу ОСОБА_14 від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі відповідному до кількості «клієнтів», стосовно яких остання приймала безпосереднє рішення про можливість виїзду за кордон у пункті пропуску «Шегині»; надання організаційних вказівок ОСОБА_14 , а також здійсненням інших дій спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації.

ОСОБА_13 забезпечував безперебійну роботу каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом координації дій виключно ОСОБА_15 та ОСОБА_7 - військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких він сам і залучив до протиправної діяльності; налагодження взаємодії між ОСОБА_15 , ОСОБА_7 із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; забезпечення надходження на адресу ОСОБА_15 і ОСОБА_7 від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі відповідному до кількості «клієнтів», стосовно яких останні приймали безпосереднє рішення про можливість виїзду за кордон у пункті пропуску «Краківець» та «Шегині» відповідно; надання організаційних вказівок ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , а також здійсненням інших дій спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації.

ОСОБА_14 , яка є військовослужбовцем ДПСУ та будучи повністю обізнаною з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації, здійснюючи паспортний контроль на п.п. «Шегині» та перевіряючи при цьому підстави виїзду за кордон військовозобов`язаних громадян України, виключно за вказівкою ОСОБА_12 та за грошову винагороду, приймала остаточне рішення в успішному перетині державного кордону «клієнтами» на підставі підроблених ОСОБА_10 документів, а також умисно не вживала заходів для їх належної перевірки.

ОСОБА_7 яка є військовослужбовцем ДПСУ та будучи повністю обізнаною з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації, здійснюючи паспортний контроль на п.п. «Шегині» та перевіряючи при цьому підстави виїзду за кордон військовозобов`язаних громадян України, виключно за вказівкою ОСОБА_13 та за грошову винагороду, приймала остаточне рішення в успішному перетині державного кордону «клієнтами» на підставі підроблених ОСОБА_10 документів, а також умисно не вживала заходів для їх належної перевірки. ОСОБА_15 який є військовослужбовцем ДПСУ та будучи повністю обізнаною з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації, здійснюючи паспортний контроль на п.п. «Краківець» та перевіряючи при цьому підстави виїзду за кордон військовозобов`язаних громадян України, виключно за вказівкою ОСОБА_13 та за грошову винагороду, приймав остаточне рішення в успішному перетині державного кордону «клієнтами» на підставі підроблених ОСОБА_10 документів, а також умисно не вживав заходів для їх належної перевірки.

ОСОБА_17 , який будучи повністю обізнаним з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації керуючись корисливими мотивами, за вказівкою ОСОБА_10 здійснював пошук осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану; надавав попередні консультації «клієнтам», пов`язані із способом виїзду, вартості даної «послуги», доводив їм умови конфіденційності; отримував від «клієнтів» їх особисті дані, які були необхідні ОСОБА_10 для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану; отримував від «клієнтів» грошові кошти у якості оплати «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та передавав їх ОСОБА_10 ; за вказівкою ОСОБА_10 здійснював доставку готового комплекту документів до «клієнта» самостійно або із використанням поштових операторів; за вказівкою ОСОБА_10 вирішував інші побутові питання, які виникали під час здійснення протиправної діяльності.

ОСОБА_16 , який будучи повністю обізнаним з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації керуючись корисливими мотивами, за вказівкою ОСОБА_10 здійснював пошук осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану; надавав попередні консультації «клієнтам», пов`язані із способом виїзду, вартості даної «послуги», доводив їм умови конфіденційності; отримував від «клієнтів» їх особисті дані, які були необхідні ОСОБА_10 для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану; отримував від «клієнтів» грошові кошти у якості оплати «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та передавав їх ОСОБА_10 ; за вказівкою ОСОБА_10 здійснював доставку готового комплекту документів до «клієнта» самостійно або із використанням поштових операторів; за вказівкою ОСОБА_10 вирішував інші побутові питання, які виникали під час здійснення протиправної діяльності;

Також, у ході досудового слідства встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше 14.03.2023, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 за попереднім погодженням з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою полегшення координації дій ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_14 , а також з метою збільшення рівня отримання ними грошових коштів від протиправної діяльності, залучили до вчинення вищевказаних протиправних дій раніше відомого їм ОСОБА_18 , який будучи повністю обізнаним з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації, керуючись корисливими мотивами, за вказівкою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 консультував «клієнтів» безпосередньо перед перетином ними державного кордону у пункті пропуску «Краківець» або «Шегині»; організовував полегшений перетин «клієнтом» кордону через так званий «червоний коридор»; спрямування «клієнта» до прикордонника ( ОСОБА_14 , ОСОБА_7 або ОСОБА_15 ), який був попередньо обізнаний про необхідність пропуску конкретної особи («клієнта» ОСОБА_10 ) через державний кордон України та використанням такою особою для цього підроблених документів.

25.07.2023 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано.

25.07.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України.

26.07.2023 року ОСОБА_7 слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

14.09.2023 постановою керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців.

18.09.2023 року слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000464 від 01.02.2023 відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.09.2023 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, в межах строку досудового розслідування до 25 жовтня 2023 року.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, які викладені з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та всупереч твердженням сторони захисту, на їх підставі встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України

Крім того, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось безпідставного чи недопустимого не встановив.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винною у вчиненні злочинів, а також тяжкість самих злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 . Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

В сукупності із вищевикладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які міститься посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 .

Доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

Крім цього, як правильно враховано слідчим суддею, з чим погоджується і колегія суддів, у даному кримінальному провадженні ще необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваної, продовжив підозрюваній ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 25 жовтня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4