ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0001839 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного за п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 20 грудня 2023 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 лютого 2024 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та встановив наявність ризиків, що останній може переховуватися від суду та слідства; знищити, пошкодити, сховати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, а також слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому дійшов висновку про необхідність застосування виключного запобіжного заходу. На підставі п. п.1, 2 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначив заставу.

В апеляційній скарзі законний представник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт, або визначити мінімальну заставу.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що клопотання про застосування запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, так як відсутні докази наявності ризиків, а лише тяжкість покарання не є підставою для застосування виключного запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя не врахував вік ОСОБА_7 , що він навчається, проживає з батьками та бабусею, де позитивно характеризується, раніше не судимий. Також ОСОБА_7 щиро кається, визнає вину, активно співпрацює зі слідством.

В апеляційній скарзі захисник просить теж застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт за місцем реєстрації, або передати підзахисного під нагляд батькам.

Захисник вказує, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не досліди належним чином характеризуючі дані про ОСОБА_7 , який навчається має місце проживання, не дослідив чи є процесуальні документи на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітнього, а також можливості передання підзахисного під нагляд батькам.

В апеляційному суді захисник, законні представники та підозрюваний підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг, ухвалу слідчого судді, та матеріали клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону застосувавши до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, згідно до матеріалів клопотання слідчим Дніпровським районного управління поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0001839 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.( а.с.5-6)

19 грудня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.( а.с.60-62)

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри за п.п., 12 ч.2 ст. 115 КК України, яка в апеляційних скаргах не оскаржується тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційних скарг в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, переховування ОСОБА_7 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даний час він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Підозрюваний ОСОБА_7 хоча і має постійне місце проживання, сім`ю, однак ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнавати недоведеним.

Наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або пошкодити, речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, підтверджується тим, що відповідно до матеріалів клопотання смерть потерпілої настала внаслідок крововтрати, множинних сліпих проникаючих колото-різаних поранень голови, тулубу та кінцівок, що дає підстави вважати, що для вчинення злочину підозрюваний використовував холодну зброю. У зв`язку із тим, що холодну зброю органом досудового розслідування виявлено та вилучено не було, вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до знищення або приховування знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - впливу на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 є їх знайомим, та останньому відомі анкетні дані інших підозрюваних.

За вказаних обставин, доводи апеляційних скарг про відсутність ризиків є безпідставними, так як наявність ризиків є доведеною.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та обрав останньому винятковий у вигляді тримання під вартою, довівши, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та саме такий вид унеможливить здійснити ОСОБА_7 дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Дані про особу ОСОБА_7 зазначені в апеляційних скаргах мають місце, але враховуючи обґрунтованість підозри та наявність ризиків не дають підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Стосовно можливого визначення ОСОБА_7 застави, то такі доводи є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно підозри стосовно ОСОБА_7 останньому інкримінується вчинення злочину, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, що дає право слідчому судді не визначати заставу підозрюваному. Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо не визначення розміру застави ОСОБА_7 .

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає положенням ст. 184 КПК України, воно має посилання на наявність ризиків, та до клопотання долучені матеріали, якими процесуальний документ обгрунтовується.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4