Справа № 638/2494/24
Провадження № 1-кс/638/704/24
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 02 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Відділенням № 2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, за процесуального керівництва Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000185 від 02 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом того, що 06.02.2024 до відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 (ЖЕО № 261 від 06.02.2024) про те, що в період 16-17 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа здійснила крадіжку його мобільного телефона «ZTE». В результаті неправомірних дій з боку невстановленої особи потерпілому ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду.

06.02.2024 в період часу з 16:00 год до 16:20 год на території біля будинку АДРЕСА_2 , проведено огляд місця події, під час якого на підставі заяви ОСОБА_5 виявлено, оглянуто та вилучено мобільний телефон ZTE А53 в корпусі зеленого кольору imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 , що знаходиться в полімерному чохлі чорного кольору.

Постановою слідчого відділення № 2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 06.02.2024 зазначений телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185.

07 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку прокурор Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- мобільний телефон ZTE А53, в корпусі зеленого кольору, imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 , та полімерний чохол чорного кольору.

В обґрунтування клопотання зазначив, що зазначений телефон є предметом злочину, зберіг на собі сліди вчинення злочину, а тому з метою збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання прокурор та ОСОБА_4 не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутністю. Прокурор клопотання підтримав, ОСОБА_4 проти накладення арешту не заперечував.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів, що вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, при цьому потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, оскільки без застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження неможливе збереження зазначеного майна та проведення щодо нього судових експертиз.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя дійшов висновку, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), оскільки ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно та повернення особі, у якої воно було вилучене, може призвести до його втрати, пошкодження.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед іншого зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 309,372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000185 від 02 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження, на тимчасово вилучене під час огляду місця події, проведеного 06.02.2024 в період часу з 16:00 год до 16:20 год на території біля будинку № 23 мікрорайону №1 м. Лозова, Харківської області, майно, а саме мобільний телефон ZTE А53, в корпусі зеленого кольору, imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 , та полімерний чохол чорного кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1