Дата документу 08.11.2023 Справа№ 336/4759/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4759/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1151/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новопавлівка Пологівського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 24 січня 2017 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) 21 серпня 2017 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 26 березня 2018 року вирок переглянуто та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений 10 червня 2022 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1434 грн. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні 2 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

24 лютого 2023 року, приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, таємно, умисно, з корисливих мотивів, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом подолання паркану після чого проник до приміщення будинку, який розташований на вказаній території, шляхом вибиття нижньої частини металопластикових вхідних дверей будинку, викрав полуторний надувний матрац марки «INTEX» вартість якого згідно висновку експерта становить 559 гривень 30 копійок: надувний 4-хмісний човен марки «BARK» ТУ 35.1--001- 2004 вартість якого становить 15890 гривень; надувний 2-хмісний човен марки «SPORT BOAT» вартість якого становить 3850 гривень; вудку телескопічну марки «MIKADO», вартість якої згідно висновку експерта становить 483 гривні 70 копійок, який належав ОСОБА_8 , після чого разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 20783 гривень.

Крім того, 15 березня 2023 року, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадений чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, таємно, умисно, з корисливих мотивів, через отвір в паркані проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , після чого через відчинені ворота, проник до приміщення гаражу, де викрав настільну багатофункціональну машинку для краси 2 в 1 марки М -372 вартість якої становить 2484 гривень; електричний насос марки «Водолій БЦ 11-18- У 11» 690 Вт вартість якого становить 2556 гривень; автомат електричний однофазний С16, 230/240 V вартість якого становить 63 гривень; автомат електричний двохфазний D25, 230/240 V, вартість якої становить 157 гривні 74 копійок; електричні тени у кількості 8 штук, вартість яких становлять 830 гривень 40 копійок; електричну дриль, вартість якої становить 810 гривень; електричний наждак, вартість якого становить 819 гривень, які належали ОСОБА_9 , після чого разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 7720 гривень 14 копійок.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не стає на шлях виправлення, після відбуття покарання вчинив нові злочини, чинить загрозу для суспільства, під час слідства не повернув кошти, не працює, не має постійного джерела доходу, протягом життя займається вчиненням злочинів.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 65 КК України та положення п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім того, обвинувачений має не зняті та не погашені судимості, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, через короткий проміжок часу вчинив новий злочин,що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді по справі, потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вказав, що викрадене майно йому було повернуто працівниками поліції, а не обвинуваченим, в той же час обвинувачений вчинивши злочин шляхом пошкодження вікна, цю шкоду не відшкодував, заслухавши обвинуваченого, який вирок просив залишити без змін, заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з тих підстав, що прокурором апеляційну скаргу на вирок подано не було, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі, обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття за обставину, що пом`якшує покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який визнав свою провину, раніше судимий, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, у зв`язку з чим, прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 раніше 2 рази вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, у тому числі, умисних тяжких злочинів проти власності, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції, так і те, що він вчинив 2 епізоди умисного корисливого тяжкого злочину, викрав у потерпілих майно на загальну суму 28503 грн. 14 коп., перед потерпілими не вибачився, а також дані про особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має, не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається, що у сукупності з вчиненням виключно корисливих кримінальних правопорушень свідчить про те, що він заробляє на життя шляхом вчинення злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання та обов`язково з реальним його відбуванням.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини та, щире каяття, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в мінімальних межах санкції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2023 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4