справа № 208/8704/23
№ провадження 1-кп/208/517/23
УХВАЛА

04 жовтня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0001101 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Поле, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Проведення підготовчого судового засідання визнано неможливим у зв`язку з відсутністю адвоката ОСОБА_7 .

Прокурором заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано наступним.

Шапошник обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинив злочин в період іспитового строку, не має сталих соціальних зв`язків, що вказує на існування ризиків переховування від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням зазначених ризиків, вважав, що менш суворий ніж тримання під вартою запобіжний захід, не спроможний забезпечити виконання обвинуваченого своїх процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що ризики наведені прокурором у клопотання є перебільшеними. Забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого цілком можливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Обвинувачений підтримав думку захисника, зазначив, що утримання в умовах СІЗО створює ризик для його життя внаслідок ракетних ударів рф.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

ЄСПЛ у рішеннях в справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи:

- характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину;

- підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину;

- обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин;

- покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження;

- ризик переховування від суду;

- можливість вчинення іншого правопорушення особою;

- характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Шапошник є раніше судимим за тяжкий корисливий злочин, обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину в період відбуття покарання з випробуванням. Враховуючи відсутність у суду будь-яких даних про сталі соціальні зв`язки обвинуваченого та постійного заробітку, суд приходить до висновку про об`єктивність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Знаходячись на свободі ОСОБА_8 може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що жоден з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , і тому вважає необґрунтованими твердження захисника про можливість обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, розмір застави який достатньою мірою забезпечить належне виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків повинен становити 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 217, 314-316, 331, 334, 350 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Підготовче судове засідання по справі кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.4 ст. 186 КК України, відкласти.

Викликати в судове засідання прокурора, потерпілу сторону, обвинуваченого, адвоката.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 01.12.2023 року.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та в цьому випадку покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками по справі поза межами судового засідання.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, окрім застави, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду, в частині обрання запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1