Справа № 504/5541/23
Номер провадження 1-кп/504/464/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої неповнолітньої ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 18.06.2023 року відносно неповнолітньої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Доброслав Одеського району Одеської області, українки за національністю, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, учениці 10 класу Трояндівського закладу загальної середньої освіти Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 18.06.2023 року відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Судом встановлено, що 16.06.2023 року о 22:00 год. неповнолітня ОСОБА_4 перебувала у парку, розташованому навпроти продуктового бару-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де зустріла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та між ними, на ґрунті неприязних відносин, виник конфлікт.

В цей момент у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 умисно схопила ОСОБА_7 за волосся правою рукою і різко нахилила голову останньої до свого коліна, вдаривши обличчям ОСОБА_7 об своє ліве коліно, чим спричинила потерпілій тілесне ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока, яке згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, неповнолітня ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, передавши її під нагляд її матері ОСОБА_5 .

Неповнолітня ОСОБА_4 не оспорюючи фактів викладених у клопотанні щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за суспільно-небезпечним діянням, що підлягає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала себе винною в повному обсязі та просила суд задовольнити клопотання, при цьому щиро розкаявся у вчиненому діянні.

Захисник неповнолітньої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_5 просили суд застосувати щодо неї примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд її матері, погоджуючись, що вказаний примусовий захід здатен позитивно вплинути на неповнолітню ОСОБА_4 .

Потерпіла неповнолітня ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 не заперечували щодо цього.

Інспектор СЮП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області та представник служби у справах дітей до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18.08.2008 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Одеського (Комінтернівського) району Одеської області, тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння їй виповнилось 15 років.

Згідно з ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Як вбачається з ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , суд враховує особу останньої, яка характеризується позитивно, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягла 16 років, тобто віку, з якого настає кримінальна відповідальність за діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Таким чином, відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд її матері - ОСОБА_5 , що сприятиме її виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення неповнолітньої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових протиправних дій.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.22,97,105 КК України, ст.ст.100,110,124,284,292,301,369-372, 392-395,498-501 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 18.06.2023 року відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на один рік, а саме: до 25 січня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на службу у справах дітей Одеської міської ради.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту її проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1