ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/143/24 Справа № 178/3133/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 27.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

представника третіх осіб, щодо майна якої

вирішується питання про арешт

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на майно шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження а саме: автомобіль марки «DAF XF 105.460» р/н НОМЕР_1 , номер рами № НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1242, видане 23.11.2023 року, належить ОСОБА_9 , який поміщено до території ФГ «Алігатор» за адресою с. Світлогірське, вул. Центральна, 60-А, Кам`янського (Криничанський) району Дніпропетровської області; напівпричіп марки «MAGYAR-S34SD11A» р/н НОМЕР_4 , номер рами № НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 0541, 17.09.2021 року, належить ОСОБА_10 , який поміщено до території ФГ «Алігатор» за адресою с. Світлогірське, вул. Центральна, 60-А, Кам`янського (Криничанський) району Дніпропетровської області; автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO 2.3» р/н НОМЕР_7 , номер рами № НОМЕР_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 10.09.2014, виданого МВ РЕР ДАІ м. Генічеськ, Генічеський район Херсонська область, належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, вказані транспортні засоби відповідають критеріям ст. 98 Кримінального процесуального Кодексу (далі КПК) та є знаряддям кримінального правопорушення, та майном яке містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково. Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «DAF XF 105.460» р/н НОМЕР_1 , номер рами № НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1242, видане 23.11.2023 року, належить ОСОБА_9 , лише з позбавленням права на його відчуження та відмовити в частині задоволення клопотання про накладання арешту на напівпричіп марки «MAGYAR-S34SD11A» р/н НОМЕР_4 , номер рами № НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 0541, 17.09.2021 року, належить ОСОБА_10 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що суд не надав належної правової оцінки, що ОСОБА_9 є законним власником вказаного транспортного засобу, та не є винуватцями дорожньо-транспортної пригоди, крім того останні не мають наміру перешкоджати здійсненню досудового розслідування, оскільки ДТП сталося з вини водія «MITSUBISHI PAJERO 2.3» р/н НОМЕР_7 , який порушуючи Правила дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF XF 105.460». Зауважує на тому, що 27 листопада 2023 року органом досудового розслідування не провадилось жодної слідчої дії за участі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Вважає, що накладання арешту на автомобіль та напівпричіп, позбавляє законних власників майна можливості безперешкодного володіння та користування. Заперечує проти визначення зберігання транспортного засобу та напівпричіпу на території фермерського господарства Алігатор, оскільки існують ризики неналежного зберігання, пошкодження майна та його розукомплектування. Зазначає про недоцільність накладання арешт на напівпричіп марки «MAGYAR-S34SD11A», оскільки останній не відповідає критеріям речового доказу визначеним ст. 98 КПК та не містить на собі слідів злочину чи механічних пошкоджень.

Щодо строків апеляційного оскарження зазначає, що судовий розгляд клопотання проведено без участі сторін, а повний текст судового рішення ОСОБА_10 , ОСОБА_9 отримали 20 грудня 2023 року, після чого у встановлений законом строк останні звернулись з апеляційною скаргою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого без змін та зауважив на тому, що на даній стадії досудового розслідування саме такий захід забезпечення є необхідним задля встановлення об`єктивної істини по справі та проведення експертних досліджень, так як транспортні засоби зберегли на собі сліди злочину.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Вказаних вимог закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладання арешту дотримано.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні СВ ВП №6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за №00000317 від 27 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 листопада 2023 року приблизно о 19 годині 30 хвилин на 913 км - 550 м, автодороги М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварино, неподалік повороту на с. Одарівка Кам`янського району Дніпропетровської області на 154 км вказаної автодороги автомобілі «MITSUBISHI PAJERO 2.3» р/н НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_12 , який не впорався з керуванням здійснив зіткнення з зустрічним вантажним автомобілем «DAF XF 105.460» під керуванням водія ОСОБА_13 , внаслідок чого водій ОСОБА_14 помер на місці події, а пасажир автомобіля «MITSUBISHI PAJERO 2.3» - ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, забою грудної клітини.

28 листопада 2023 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було оглянуто та вилучено транспортні засоби: автомобіль марки «DAF XF 105.460», напівпричіп марки «MAGYAR-S34SD11A» р/н НОМЕР_4 , автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO 2.3» р/н НОМЕР_7 .

Так, згідно п. 17-1 протоколу транспортний засіб «DAF XF 105.460» має пошкодження передньої частини, решітки радіатора, переднього бампера та фар, відповідно до п. 17-2 : пошкодження передньої частини, фрагменти чорної фарби на передній частині автомобіля. Транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO 2.3», згідно п. 17-1 повністю понівечений, найбільше пошкоджена ліва задня бокова частина, згідно п. 17-2 на вказаному транспортному засобі виявлено сліди речовини бурого кольору на місці водія та фрагменти фарби синього кольору на лівій боковій частині (а. с.7-13).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення у виді арешту, оскільки на даний час існує реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна, як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки прокурором під час апеляційного розгляду акцентовано увагу на тому, що вказані транспортні засоби необхідні для проведення відповідних експертних досліджень, з метою встановлення істини по справі.

Доводи апелянта щодо безпідставності накладання арешту на напівпричіп та невідповідність його критеріям речового доказу, колегія суддів вважає передчасними, з огляду на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії та відповідно слідством не проведено відповідні експертні дослідження, а з метою об`єктивного та всебічного їх проведення, експерту повинні бути надані транспортні засоби в стані в якому перебували на момент дорожньо-транспортної пригоди, через, що на даній стадії розгляду з метою запобігання їх пошкодженню, псуванню, втрати та відчуження дане втручання у законні права власника є виправданими.

Враховуючи, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «DAF XF 105.460» рухався з напівпричепом, тому з метою відтворення об`єктивної обстановки подій та для перевірки справності гальмівної системи транспортного засобу під час експертного дослідження є необхідність у наданні експерту усіх комплектуючих систем, а саме напівпричіпу.

Апеляційні доводи щодо недоведеності необхідності накладання арешту з забороною користування, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини свідчать, що автомобіль «DAF XF 105.460», напівпричіп марки «MAGYAR-S34SD11A» безпосередньо стосуються предмету розслідування, містять на собі сліди злочину (механічні пошкодження), а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає правові підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Частиною 2 ст. 100 КПК визначено, що речовий доказ наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 28 листопада 2023 року виявлені механічні ушкодження, комплектування та завантаження транспортного засобу на момент огляду постановою слідчого від 28 листопада 2023 року вказане майно визнано речовим доказом та поміщено для зберігання на території ФГ Алігатор за адресою с. Світлогірське, вул. Центральна, 60 А, Криничанського району Дніпропетровської області, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 100 КПК сторона обвинувачення у розпорядженні якої на даний час перебуває вказане майно відповідно до вимог закону несе відповідальність за збереження майна. Колегія суддів звертає увагу, що доводи апелянта щодо неналежних умов зберігання майна ґрунтуються на припущеннях, оскільки останніми не надано належних доказів пошкодження, розукомплектування чи неналежного зберігання вказаного майна.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу органу досудового розслідування на те, що після забезпечення потреб досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень з використанням вказаного транспортного засобу та напівпричепу, речові докази повинні бути якнайшвидше повернуті законним власникам майна.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права осіб, які володіють, користуються і можуть розпоряджатись певним майном, враховуючи їх приватні чи суспільні інтереси.

Зокрема, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 27.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4