ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4691/22

Провадження № 11-кп/4820/195/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року, у кримінальному провадженні №0000055 від 08.02.2022,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою продовжено, раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Строк дії ухвали визначено до 18.02.2024, включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 було обрано, не зменшилась, а більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, на даному етапі, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Захисник вказує, що оголошена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не підтверджено їх доказами, зокрема, недоведеними є:

- ризик незаконного впливу на свідків, оскільки прокурор забезпечив в судове засідання лише одного свідка, чим штучно створює формальні підстави для тримання ОСОБА_7 під вартою;

- ризик повторного вчинення злочину, так як ОСОБА_7 раніше не судимий;

Звертає увагу, що ОСОБА_7 перебуває під вартою 1 рік 7 місяців, стан його здоров`я, на разі, не задовільний, він потребує обстеження та лікування, наміру переховуватись та впливати на свідків немає. Крім того, він одружений, має двох неповнолітніх дітей, один з яких потребує негайної операції. З огляду на це уважає, що для досягнення мети щодо обвинуваченого буде достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме, - домашнього арешту за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, уважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Захисником в поданій апеляційній скарзі не ставилося питання про проведення апеляційного розгляду за участю обвинуваченого, клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю ОСОБА_7 не подавав, як це передбачено ч.4 ст. 422-1 КПК України, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження за №0000055 від 08.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189 КК України, частиною 2 статті 289 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 189 КК України.

У судовому засіданні 21.12.2023 прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 .

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися, в кожному кримінальному провадженні, з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При розгляді клопотання прокурора, судом першої інстанції враховано характер вчинених ОСОБА_7 умисних корисливих кримінальних правопорушень, одне з яких вчинено за попередньою змовою групою осіб, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про реальне існування ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити одну із дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, як то продовжити злочинну діяльність чи спробувати переховуватися від суду, змінивши місце проживання.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 , які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі, у даному випадку, переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними вони продовжують існувати, обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі, не змінилися, тому підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором у клопотання та в судовому засіданні було наведено достатньо підстав для продовження строку дії, застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів існування ризиків, що дає можливість зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не знайшли свого підтвердження, під час розгляду апеляційним судом.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Твердження апеляційної скарги захисника про наявність у ОСОБА_7 дружини та двох неповнолітніх дітей, не є визначальними обставинами та такими, що б давали суду підставу для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Зазначені в апеляційній скарзі обставини не стали стимулюючим фактором стримування обвинуваченого від вчинення злочинів.

Посилання апелянта на необґрунтованість підозри інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційна інстанція переглядає ухвалу суду, лише, в частині законності продовження запобіжного заходу обвинуваченому, на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд, під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінального правопорушення.

Аргументи сторони захисту з приводу незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 відхиляються, оскільки в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» є повноцінна медична частина, де обвинуваченому може бути надана вся необхідна медична допомога для належного догляду за його станом здоров`я.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду та впливали на законність судового рішення, в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3