ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1736/20 Провадження 1-кп/636/498/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000039 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області з 29.12.2022 перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді від 23.03.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово подовжений судом, востаннє 17.11.2023.

10.01.2023 прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят днів з посиланням на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків по зазначеному кримінальному провадженню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 надала до суду клопотання, в якому просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просила застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, яке обґрунтувала тим, що на даний період ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не існує, наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обвинувачений не має. Крім того ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи.

Прокурор в судовому засіданні своє клопотання підтримав та вказував, що на теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім цього обвинувачений може незаконно впливати на свідків у провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила суд врахувати існування у її підзахисного стійких соціальних зав`язків у місці постійного мешкання, його сімейний стан, тощо та підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити стосовно нього запобіжні заходи.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали позицію захисника ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст.333 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний, крім передбачених ст. 177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст. ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить колегію суддів до висновку, що під час вирішення питання щодо обрання (продовження) запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У ч. 1 ст. 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час судового розгляду, суд, за нормами ст. 331 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 цього Кодексу.

Зміна запобіжного заходу охоплюється терміном «застосування запобіжного заходу». Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі N 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі N 286/1695/18). У зв`язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог статті 200 КПК.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Крім того на даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися від суду або чинити незаконний тиск на свідків.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від розслідування та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В абз. абз. 2,5 п. 17 Інформаційного листа № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів першої та апеляційної інстанції на те, що суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Згідно ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали судді, суду про тримання під вартою обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Крім того, суд вважає, що прокурором на виконання п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України не доведено обставини, які свідчили б про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, отже, з урахуванням зазначених обставин, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, в нього наявні певні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись положеннями глави 18, 27,176,177,194 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою відмовити.

Задовольнити клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Змінити запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 09 березня 2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22-00 години до 06-00 години.

5) уникати спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право в`їзду та виїзду з України.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1