Справа № 466/5810/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/425/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000581 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 21.09.2022 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, громадянки України, українки, з вищою освітою, яка працює на посаді лікаря - терапевта КНП «КЛШМД м. Львова», зареєстрованої у АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2022 року ОСОБА_7 , у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3.ст. 358 КК України, визнано невинуватою та виправдано у зв`язку з недоведеністю її вини.

На даний вирок подав апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_7 винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч.3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України та обрати покарання за ч.5 ст. 27 - ч.3 ст. 190 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 358 КК України - 1 рік позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України - визначити остаточне покарання, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким, у вигляді 3 років позбавлення волі. Вважає вирок незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги мотивує тим, що висновок суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних та відхилення інших доказів судом повинно бути належним чином вмотивоване. Зазначає, що при винесенні виправдального вироку необґрунтовано зазначено щодо відсутності обставин, які б могли бути використанні на підтвердження позиції сторони обвинувачення повідомлених свідками, допитаними в ході судового розгляду.

Так з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що вони в зазначені у виписках періоди не проходили лікування у лікарні швидкої медичної допомоги, самі виписки отримали у невідомої особи. Вказані обставини підтверджуються також листами КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 01.04.2020 № 05-06вих-1358 (зокрема, вказано, що виписки видані іншим особам) та від 29.04.2020 № 03- 07вих1707, а також від 29.05.2020 № 05-06вих2183.

Апелянт наголошує, що судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання прокурора в порядку ч. 3 ст. 99 КПК України про надання суду оригіналів документів (виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 №№ 12348, НОМЕР_1 та 22627 та виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10 №№ 11125, 13801 та 28125), копіями яких обґрунтовувались обставини інкримінованих кримінальних правопорушень. Зокрема, судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні такого клопотання прокурора, мотивуючи це обов`язком сторони обвинувачення виконати вимоги ст. 290 КПК України перед здійсненням таких дій.

Так, 06.07.2022 прокурором подано відповідне клопотання в порядку ч. 3 ст. 99 КПК України. З`ясовано, що оригінали документів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує обставини вчинення кримінальних правопорушень інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_7 містяться у матеріалах кримінальних проваджень № 0000409 від 19.05.2020 та № 0000410 від 19.05.2020.

Апелянт вважає, що відмова суду у виконанні прокурором вимог ч. 3 ст. 99 КПК України є необґрунтованою, чим істотно порушено вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, а тому суд позбавив себе можливості прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Судом безпідставно зроблено висновок про те, що відповідні оригінали документів, копіями яких обґрунтовувались обставини інкримінованих обвинуваченій злочинів, впродовж всього часу розгляду справи перебували у розпорядженні прокурора, а саме у матеріалах кримінального провадження № 0000012 від 10.01.2020. Хоча, прокурор ОСОБА_6 був виключений з групи прокурорів у даному кримінальному провадженні у відповідності до постанови першого заступника керівника обласної прокуратури ще 23.02.2021, однак у витягу з ЄРДР зазначено зміну групи прокурорів, яку здійснено на підставі постанови першого заступника керівника обласної прокуратури від 10.12.2021.

На думку сторони обвинувачення, підстав сумніватись у наявності повноважень у відповідного оперативного співробітника на відібрання відповідних зразків підписів чи отримання таких у відповідності до чинних методик, якими керуються судові експерти (зазначив, що жодних клопотань судові експерти з приводку недостатності чи неповноти відібраних зразків почерку чи підписів не надавали), не було.

Апелянт покликається, що визнаючи протокол про відібрання взірців підписів і почерку обвинуваченої від 21.04.2020 недопустимим, в результаті помилкового і необґрунтованого висновку про можливість відмови особи від виконання відповідних дій, суд позбавив себе можливості прийняти законне та обґрунтоване судове рішення щодо належності і допустимості відповідних судових почеркознавчих експертиз, якими встановлено належність почерку обвинуваченої і окремих підписів на досліджуваних виписках про перебування на стаціонарному лікуванні, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства. ОСОБА_7 на той час перебувала в статусі свідка.

Згідно позиції викладеної у постанові Великої Палати ВС від 31.08.2022 (справа №756/10060/17) імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як доказ охоплюються випадки, коли недотримано процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Апелянт наголошує, що стороною захисту впродовж досудового розслідування та і під час судового розгляду не висловлювалися заперечення щодо невірності висновків судових експертів про наявність почерку та підписів обвинуваченої на відповідних виписках.

На апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 висловила заперечення та просить залишити виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Судом першої інстанції у вироку зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_10 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова» не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 13801 від 02.02.2013, № 11125 від 08.08.2014, № 28125 від 12.08.2019 недостовірні відомості про перебування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 15.01.2013 по 02.02.2013; з 01.08.2014 по 08.08.2014, з 03.08.2019 по 12.08.2019 на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів, в такий спосіб підробила вказані медичні виписки. Відтак, ОСОБА_7 обвинувачується у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, умисно, діючи як пособник, за попередньою змовою із ОСОБА_10 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_10 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова» не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 13801 від 02.02.2013, № 11125 від 08.08.2014, №28125 від 12.08.2019 недостовірні відомості про перебування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 15.01.2013 по 02.02.2013; з 01.08.2014 по 08.08.2014, з 03.08.2019 по 12.08.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів.

У подальшому, ОСОБА_10 , ввівши в оману членів комісій, подав вищевказані завідомо підроблені медичні виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» військово - лікарській комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», лікарсько-консультативній комісії КНП «Яворівська ЦРЛ», медико- соціальній експертній комісії № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико- соціальної експертизи», на підставі яких отримав постанову № 53 від 14.06.2019, видану ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області (на час звільнення зі служби 06.11.2015), у відповідності до якої захворювання ХХН 2 ст. Хронічний гломерулонефрит, ст. ремісії. Сечовий синдром. ХНН 2ст. Вторинна гіпертензія. Забій грудної клітки зліва (20.10.2006) без порушень функції. Післятравматична міжхребетна невралгія зліва без порушення функції, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; направлення на медико-соціальну експертну комісію від 09.09.2019 за № 172, видане лікарською - консультативною комісією КНП «Яворівська ЦРЛ»; виписку за формою № 157-1/0 від 30.10.2019 № 311909 та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 30.10.2019 серії 12 ААА № 011174, видані медико-соціальною експертною комісією № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи».

На підставі вказаних медичних документів, що видані на підставі завідомо підроблених медичних виписках із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова», ОСОБА_10 у відповідності до Закону України від 20.12.1990 року № 565-12 «Про міліцію», шляхом обману, отримав грошові кошти в розмірі 301050 грн., як одноразову допомоги внаслідок захворювання;- отриманого у період проходження служби в органах внутрішніх справ, чим завдав матеріальної шкоди Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є великим розміром.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення також у вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном, шляхом обману у великому розмірі; тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27 - ч.3 ст. 190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.2013, № 12348 від 05.05.2014, № 22627 від 07.06.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у періоди: з 04.03.2013 по 18.03.2013, з 24.04.2014 по 05.05.2014, з 10.06.2019 по 27.06.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, підписала виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.2013, № 22627 від 07.06.2019, забезпечила підписання виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою 027Vо КНП «КЛШМД м. Львова» № 12348 від 05.05.2014, від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова", надавши таким документам офіційних реквізитів, в такий спосіб підробила вказані медичні виписки. Відтак, ОСОБА_7 обвинувачується у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 358 КК України.

Також ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном, шляхом обману у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190 КК України, з тих підстав, що вона, перебуваючи на посаді лікаря- терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛІІІМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, умисно, діючи як пособник, за попередньою змовою із ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: №18124 від 18.03.2013, № 12348 від 05.05.2014, № 22627 від 07.06.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 04.03.2013 по 18.03.2013, з 24.04.2014 пo 05.05.2014, з 10.06.2019 по 27.06.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, підписала виписки із медичної Карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.20.13, № 22627 від 07.06.2019, забезпечила підписання № 027/о; КНП «КЛШМД м. Львова» № 12348 від 05.05.2014, від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів.

У подальшому, ОСОБА_9 , ввівши в оману членів комісій, подав вищевказані завідомо підроблені медичні виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» військово-лікарській комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», лікарсько-консультативній комісії КНП «Жовківська ЦРЛЦ; медико-соціальній експертній комісії № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи», на підставі яких отримав постанову № 54 від 18.06.2019 , видану ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області (на час звільнення зі служби 06.11.2015) у відповідності до якої захворювання: ХХН 2 ст. Хронічний гломерулонефрит, ст. ремісії Сечовий синдром. ХНН 2 ст. Вторинна симптоматична гіпертензія. Залізодефіцитна анемія середнього ступеня важкості. Міозит шиї, больовий синдром без порушення функції, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; направлення на медико-соціальну експертну комісію від 04.09.2019 за № 295, видане лікарською - консультативною комісією КНП «Жовківська ЦРЛ»; виписку за формою № 157-1/0 від 12.11.2019 серія 12 ААБ № 311968 та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 12.11.20 Ш серії 12 ААА № 011204, видані медико-соціальною експертною комісією № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи».

На підставі вказаних медичних документів, що видані на підставі завідомо підроблених медичних виписках з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова», ОСОБА_9 , у відповідності до Закону України від 20.12.1990 року № 565-12 «Про міліцію», шляхом обману, отримав грошові кошти в розмірі 301050 грн., як одноразову допомогу внаслідок захворювання , отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, чим завдав матеріальної шкоди Головному управлінню міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є великим розміром.

Також ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України , вчиненого за наступних обставин.

Орган досудового розслідування вважав встановленим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_13 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_13 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланку медичної виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 017/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 21916 від 19.08.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 08.08.2019 по 19.08.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, власноручно підписала вказану виписку та забезпечила завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши документу офіційного реквізиту, у такий спосіб підробила вказану медичну виписку.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів поданої ним апеляційної скарги думку захисника- адвоката ОСОБА_8 , підтриману обвинуваченою ОСОБА_7 , про заперечення доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Свідченням справедливого судочинства, на думку Європейського суду, є дотримання національними судами вимоги щодо вмотивованості судових рішень. Ця вимога стосується рівною мірою усіх видів українського судочинства, в тому числі і кримінального процесу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом обов`язок доказування в суді обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Обов`язок доказування допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції виконано в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Апеляційні вимоги прокурора про те, що в діях ОСОБА_7 наявний склад кримінальних правопорушень , за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так судом першої інстанції було детально перевірені всі фактичні обставини справи, досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження документи та допитані свідки, які володіли інформацію по справі.

Суд першої інстанції зазначив, що підсумовуючи результат допиту в ході судового розгляду свідків, показання яких сторона обвинувачення зазначала у якості доказу винуватості ОСОБА_7 , слід зробити висновок про те, що жоден з допитаних вище осіб не надав суду інформації про те, що обвинувачена причетна до виготовлення виписок з історії хвороб ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , чи забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки медичної установи. Не здобуто доказів і на підтвердження того, що ОСОБА_7 знайома з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Сам по собі факт того, що ОСОБА_7 була лікуючим лікарем ОСОБА_13 чи його родичів не є доказом її винуватості у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3.ст. 358 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення у якості пособника , в групі осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Проте, вироком Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2020 ( т. 2 а.с. 109-113), що набрав законної сили, ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України. Судом зазначено, що кваліфікуючою ознакою вказаних злочинів є підроблення офіційного документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб (невстановленою досудовим розслідуванням особою); використання завідомо підробленого документа та заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому у великому розмірі. Аналогічне зазначено і у тексті вироку Галицького районного суду м. Львова від 25.06.2020 року(т.2 а.с.114-118) що набрав законної сили та яким встановлено винуватість ОСОБА_10 також за ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України Тобто, жодна із вказаних осіб не була притягнута до відповідальності за ст. 190 КК України із застосування ст. 27 КК України та із зазначення їх ролі у групі осіб, чиї дії були спрямовані на заволодіння чужим майном. Натомість, із тексту вказаних судових рішень, що набрали законної сили вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 одноособово заволоділи коштами, які були перераховані в якості одноразової грошової допомоги, якими в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Цього підходу дотримується і Європейський суд з прав людини, який у рішенні «Салов проти України» від 06.09.2005 р. (заява № 65518/01) зазначив: «Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що, коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду. Враховуючи викладене, представлені прокурором копії вироків Галицького райсуду м. Львова відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ( т. 2 а.с.109-118) не є доказом винуватості ОСОБА_7 у пре`явленому обвинуваченні. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 взагалі була знайома з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до розгляду даної справи, та що у вказаних осіб була будь-яка домовленість на спільне заволодіння чужим майном, стороною обвинувачення не представлено.

Станом на день розгляду справи в суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення також не було надано підтвердження того, що ОСОБА_7 своїми діями сприяла підробці офіційних документів, які надають права на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання шляхом використання підроблених медичних документів. Стороною обвинувачення не представлено ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції підтвердження умислу та пособництва у виготовленні будь-яких підроблених офіційних документів.

Відтак покликання в обвинувальному акті на те, що ОСОБА_7 малаумисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, а також реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_10 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова» не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 13801 від 02.02.2013, № 11125 від 08.08.2014, № 28125 від 12.08.2019 недостовірні відомості про перебування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 15.01.2013 по 02.02.2013; з 01.08.2014 по 08.08.2014, з 03.08.2019 по 12.08.2019 на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів, в такий спосіб підробила вказані медичні виписки, не знайшли підтвердження в судах першої та апеляційної інстанції.

Також немає підтверджень умислу на підробку ОСОБА_7 офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.2013, № 12348 від 05.05.2014, № 22627 від 07.06.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у періоди: з 04.03.2013 по 18.03.2013, з 24.04.2014 по 05.05.2014, з 10.06.2019 по 27.06.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, підписала виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.2013, № 22627 від 07.06.2019, забезпечила підписання виписки із медичної карти амбулаторного (стаціон арного) хворого за формою 027Vо КНП «КЛШМД м. Львова» № 12348 від 05.05.2014, від імені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів, в такий спосіб підробила вказані медичні виписки.

Згідно висновку експерта № 2821 від 29.04.2020 за результатами проведення судово- почеркознавчої експертизи (а.с.81-86 т.2) в п. 1.5 зазначено : « При порівнянні підпису зі зразками підписів ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), було встановлено окремі збіг та розбіжності ознак почерку в об`ємі, недостатньому для будь-якого (позитивного чи негативного) висновку про виконавця. Більшої кількості ознак виявити не вдалося через малий об`єм графічного матеріалу, що входить до складу досліджуваного підпису. А тому встановити ким, ОСОБА_14 , чи іншою особою виконаний вказаний досліджуваний підпис, не виявилось можливим» (а.с.85-86 т.2).

Даний висновок було зроблено на підставі постанови від 17.04.2020 слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 за матеріалами кримінального провадження № 0000012 внесеного в ЄРДР 10.01.2020 року. (а.с.81 т.2).

17.04.2020 слідчим ОСОБА_16 було винесено постанову про відібрання зразків для експертного дослідження, які відібрані у свідка ОСОБА_7 для проведення експертизи у вказаному кримінальному провадженні. При цьому слідчий виносячи дану постанову керувався ст.ст. 110, 245 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження № 0000012 було виділо в окреме кримінальне провадження № 0000581 від 23.07.2020 документи, які стосувалися обвинувачення пред`явленого ОСОБА_17 .

Частиною 2 ст. 245 КПК України передбачено, що порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положенням про тимчасовий доступ до речей і документів ( ст.160-166 цього Кодексу)

При цьому у матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді винесена на підставі ст. 160, 166 КПК України так як слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Суду апеляційної інстанції, для належного підтвердження своїх апеляційних вимог, прокурором не було представлено для огляду в судому засіданні оригінали документів, які лягли в основу пред`явленого обвинувачення, і в апеляційній інстанції він такого клопотання не заявляв. Таким чином покликання прокурора на те, що судом першої інстанції було відмовлено йому у виконанні вимог ч.3 ст. 99 КПК України є безпідставні так як в кримінальному провадженні № 0000581 дійсно наявні ксерокопії документів, де значиться надписи «Копія вірна» завірена Кобасяр з підписом і вже на такій ксерокопії є штамп синього кольору з написом «КОПІЯ ВІРНА слідчий СУ ГУНП у Львівській області Назар КАНЮКА з факсимільним підписом» . Відповідно ні суду першої інстанції, ні учасникам процесу, зокрема стороні захисту, ні суду апеляційної інстанції (ні в перший, ні в другий раз під час розгляду справи за поданою апеляційною скаргою) не було представлено прокурором оригіналів документів на яких базується обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів.

Відтак судом першої інстанції було правомірно відмовлено прокурору у задоволені його клопотання заявленого 06.07.2022, після з`ясування, що оригінали виписок з медичних карт амбулаторного (стаціонарного ) хворих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 містяться в матеріалах кримінальних проваджень № 0000409 від 19.05.2020, № 0000410 від 19.05.2020 порушених стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та щодо яких винесені вироки судами першої інстанції. При цьому цим засудженим не було вмінено ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 190 КК України оскільки їх було обвинувачено та засуджено лише за ч.3 ст. 190 КК України. ( копії вироків від 18.08.2020 стосовно ОСОБА_9 за ч.3,4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК; від 25.06.2020 стосовно ОСОБА_10 за ч.3,4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК - а.с.109-118 т.3).

Щодо покликань апелянта на те, що у вироку було вказано про наявність оригіналів документів у прокурора, то прокурор ОСОБА_6 був виключений зі складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № № 0000012 ще 23.02.2021, однак в подальшому по справі стосовно ОСОБА_18 він був в складі групи прокурорів і при бажанні мав можливість звернутися до суду з відповідним клопотання про надання для огляду в судовому засіданні оригіналів медичних виписок з інших виділених кримінальних проваджень.

У день ознайомлення сторони захисту з матеріалами справи 21.07.2020 було ОСОБА_7 повідомлено про підозру відповідно сторона захисту немала часового проміжку у висловленні незгоди діями слідчого стосовно відібрання взірців підпису ОСОБА_7 та подальшого винесення висновку експерта по цих взірцях, відповідно покликання прокурора в апеляції, що зі сторони захисту не було жодних зауважень по цих документах є безпідставні, так як в протоколі допиту захисником зроблено зауваження про порушення процесуальних прав ОСОБА_7 ( а.с. 51-52 т.3).

Щодо отримання громадянами ОСОБА_10 , ОСОБА_9 одноразової грошової допомоги на підставі медичних документів, то остаточне рішення приймає комісія МСЕК в складі кількох лікарів, і саме ними завіряється остаточний документ та закріаплюється відповідною печаткою. Відповідно в суді першої інстанції не знайшли підтвердження обвинувачення про пособництво зі сторони ОСОБА_7 в заволодіння громадянами чужого майна, шляхом обману (шахрайства) вчиненого у великому розмірі оскільки самі по собі виписки не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 взагалі була знайома з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до розгляду даної справи, та що у вказаних осіб була будь-яка домовленість на спільне заволодіння чужим майном, стороною обвинувачення не представлено.

З врахуванням зазначеного вище колегія суддів вважає, що судовий розгляд судом першої інстанції проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи, досліджено наявні в матеріалах кримінального провадження докази та їм надано належну правову оцінку. Відтак обвинувачення пред`явлене ОСОБА_7 не знайшло підтвердження в судах першої та апеляційної інстанції, отже воно ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення, на яку беззаперечно покладено обов`язок доказування винуватості, що унеможливило ухвалення обвинувального вироку та слугувало виправданню ОСОБА_7 ч.5 ст.27 ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, як це передбачено п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається, відповідно в суді апеляційної інстанції наявні підстави для відмови у задоволені апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 21.09.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000581, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю її вини - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: