ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3034/23
Провадження №1-кп/477/374/23
УХВАЛА

09 листопада 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000338 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється.

Своє клопотання обгрунтував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, створює ризик переховування останньої на цих територіях, що унеможливить її розшук; на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими обвинувачена могла діяти, отже подальша процесуальна поведінка підозрюваної може мати негативні наслідки для кримінального провадження; зважаючи на дію воєнного стану у державі, може продовжувати злочинну діяльність.

Захисник проти клопотання прокурора заперечував, зазначивши про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченій на домашній арешт за місцем її проживання, посилаючись на необгрунтованість клопотання та недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні.

Обвинувачена погодилась з думкою захисника, зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, винаймає житло в с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, де проживає разом з чоловіком та неповнолітньою дочкою, не працює, має задовільний стан здоров`я.

Вислухавши думку учасників судового засідання щодо заявленого клопотання, вивчивши клопотання та матеріали в межах заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023 року ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року включно.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій під час досудового розслідування.

Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження. Завершити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку дії обраного запобіжного заходу не є можливим.

Підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу стало наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього кодексу, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Під час судового засідання встановлено, що обвинуваченадо затримання не працювала, проживає у житлі, яке винаймає, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації, наведеної у статті 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Таким чином, суд дійшов висновку про існування ризику того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі встановлення вини обвинуваченої, перебуваючи на волі вона може переховуватися від суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом, а також, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , існує ризик того, що вона може продовжувати злочинну діяльність.

Щодо зазначеного у клопотанні ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про наявність якого свідчить те, що на даний час не встановлене повне коло осіб, з якими ОСОБА_3 могла діяти, суд вважає зазначений ризик не доведеним. Прокурор посилається на постанову про виділення матеріалів кримінального провадження від 08 листопада 2023 року. Разом з тим, зі змісту наданої постанови вбачається, що з даного кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження матеріали за фактом вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Разом з тим, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 завершене та обвинувальний акт направлений до суду.

Отже, зібрані під час досудового розслідування докази винуватості обвинуваченої в межах інкримінованого їй злочину визнані органом досудового розслідування достатніми. Про наявність інших кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_3 повідомлено про підозру, як зазначено в п.10 ст. 177 КПК України серед обставин, які зобов`язаний оцінити суд, прокурором не зазначено.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належать, зокрема, і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. В даному випадку, на стадії судового провадження обгрунтовувати необхідність продовження обраного запобіжного заходу тим, що поведінка обвинуваченої може мати негативні наслідки для іншого кримінального провадження, забезпечуючи тим самим досягнення дієвості іншого провадження, з огляду на положення ст. 131 КПК України, на думку суду є неприйнятними.

Щодо можливості зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченої з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що зазначав захисник, суд зазначає, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається сторона захисту, зокрема, наявність житла, доходу, складу сім`ї, для можливості їх оцінки при розгляді клопотання.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, заявлені ризики, а саме: ризик переховування від суду та продовження вчинення кримінального правопорушення, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились, завершити розгляд справи до завершення строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є можливим, що відповідно до ст. 199 КПК України, є підставою для продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, про що зазначали адвокат та обвинувачена, не зможуть запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 176, 177, 199, 315, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 07 січня 2024 року включно з утриманням її в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом п`яти днів з дня оголошення тексту ухвали, а обвинуваченою з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошений 10 листопада 2023 року о 09.45год.

Головуюча суддя ОСОБА_1