ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/14/24 Справа № 180/1328/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої

вирішується питання про

екстрадиційний арешт ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Латвійської Республіки,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який розшукується правоохоронними органами Латвійської Республіки у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених ч.3 ст.177, ч.2 ст.275, ч.2 ст.179, ч.2 ст.195 Кримінального Закону Латвійської Республіки, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання виконуючого обов`язки керівника Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_11 про застосування до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) для здійснення його видачі (екстрадиції) та його фактичного передачі.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено достатніх підстав для необхідності застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_13 є людиною похилого віку, має численні тяжкі захворювання, потребує сторонньої допомоги, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає останні десять років. Доказів того, що ОСОБА_13 має на меті покинути місце проживання, ухилитися від суду або від екстрадиції, прокурором не надано. Оскільки ризик, на який посилається виконуючий обов`язки керівника окружної прокуратури ОСОБА_14 , не доведено, слідчий суддя не вважав за можливе застосовувати до ОСОБА_12 запобіжний захід чи у вигляді тримання під вартою, чи у вигляді домашнього арешту. Крім того, прокурор просив застосувати до ОСОБА_12 екстрадиційний арешт для здійснення його видачі та його фактичної передачі до Латвійської Республіки, однак строк на судове оскарження рішення Міністерства юстиції України про видачу ще не сплив, судовий розгляд скарги може зайняти тривалий час. За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, зважаючи на стан здоров`я особи, стосовно якої розглядається клопотання, враховуючи його належну процесуальну поведінку, починаючи з травня 2022 року, коли до України надійшло клопотання про видачу ОСОБА_12 до Латвійської Республіки, слідчий суддя не вбачав підстав для задоволення клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) для здійснення його видачі (екстрадиції) та його фактичного передачі.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що твердження слідчого судді про недоведеність факту ухилення особи від кримінальної відповідальності є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Постановою суду Центрального району м.Рига Латвійської Республіки від 09 вересня 2010 року відносно ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та пізніше оголошено у розшук, оскільки останній ухилявся від явки до суду. Отже, це свідчить про наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України. Крім того, слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, не має утриманців та сім`ї, відсутні жодні докази того, що наявні захворювання є саме тяжкими та його стан здоров`я може бути перешкодою для його видачі компетентному органу іноземної держави. Зазначає, що на даний час відсутні будь-які відомості щодо оскарження рішення центрального органу України про видачу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку захисника та особи, стосовно якої вирішується питання про екстрадиційний арешт, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 561 КПК України на території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені КПК України або міжнародним договором.

За змістом ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, зокрема про застосування екстрадиційного арешту або відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Як слідує з матеріалів клопотання прокурора до Офісу Генерального прокурора України з Генеральної прокуратури Латвійської Республіки надійшло клопотання про видачу від 18.05.2022 № S-100-218-00056 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , персональний код 3, громадянина Латвійської Республіки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у міждержавному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції у Латвійську Республіку для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 177 (шахрайство), ч. 2 ст. 179 (присвоєння, вчинене групою осіб за попередньою змовою), ч. 2 ст. 195 (Легалізація одержаних злочинним шляхом коштів, вчинені повторно групою осіб за попередньою змовою), ч. 2 ст. 275 (підробка документа, друку та штампу та реалізація та використання підробленого документа, друку та штампу) Кримінального Закону Республіки Латвії. За вчинення вказаних злочинів передбачається максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Вищевказані злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_15 на території Латвійської Республіки, за законодавством України відповідають злочинам, передбаченим ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України, являються екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України на теперішній час не сплили.

Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя, перевіряючи наявність підстав для тримання особи під вартою, справедливо врахував дані про особу ОСОБА_7 , який є людиною похилого віку, має численні тяжкі захворювання, потребує сторонньої допомоги, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає останні 14 років.

Крім того, слідчий суддя обгрунтовано вказав, що прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути видачі та в подальшому притягнення його до кримінальної відповідальності на території Латвійської Республіки, що в свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя правильно врахував вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є одним з факторів при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_16 тривалий час проживає на території України, а саме в м.Марганець Дніпропетровської області, та має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_17 , є людиною похилого віку, має тяжкі захворювання, в тому числі такі діагнози: ЦВХ інфаркту головного мозку в правій СМА з лівобічним геміпарезом, лівобічна гемігіпалгезія; транзиторна глобальна амнезія, наслідки перенесених ГПМК з легким правобічним парезом у руці до помірного у кісті, помірним ніжнім парезом, помірний вестибуло-актактичним синдром, кардіологічна патологія, повторні транзиторно церебральні напади з помірно вираженими вестибулярними порушеннями, ішемічний інсульт в лівій гемісфері, що підтверджуються копіями медичних документів, долучених захисниками до матеріалів провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав апеляційному суду жодних доказів, що ОСОБА_16 вчиняв чи має намір вчиняти дії, спрямовані на залишення місця свого постійного проживання, ухилення від суду чи екстрадиції.

Крім того, як слідує з матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13 травня 2022 року (справа №757/11002/22) щодо ОСОБА_12 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який закінчився 09 липня 2022 року і не продовжувався. Відомостей про те, що останній порушував умови цього запобіжного заходу, прокурором не надано.

В подальшому ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області віл 07 листопада 2022 року, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року залишена без зміни, було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту). При цьому, ОСОБА_18 самостійно з`являвся в суд першої інстанції для розгляду клопотання прокурора та для участі в апеляційному провадженні в режимі відеоконферції, що спростовує доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, 26 вересня 2023 року, майже через десять місяців, прокурор повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_12 екстрадиційного арешту, не навівши у своєму клопотанні переконливих мотивів, що ОСОБА_18 може переховуватись від органів правопорядку з метою ухилення від екстрадиції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатував, що самі по собі відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні, на що посилається прокурор, не є безумовною та достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), оскільки, як вже було зазначено, ці обставини підлягають сукупній оцінці з іншими відомостями, зазначеними у ч. 2 ст. 585 КПК Україні.

Крім того, на даний час триває розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_19 на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 21 листопада 2023 року про відмову в задоволенні скарги щодо скасування наказу заступника Міністерства юстиції України від 09 серпня 2023 року за №2854/5 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Латвійської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання виконуючого обов`язки керівника Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_11 про застосування до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) для здійснення його видачі (екстрадиції) та його фактичного передачі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4