ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3812/23 Справа № 185/8831/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001088 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24 листопада 2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України ОСОБА_8 до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року, та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховувати з часу звернення вироку до виконання. Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

Вирішено питання щодо речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 05 червня 2023 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп?яніння, рухався повз будинок АДРЕСА_2 . В указаний час біля зазначеного будинку ОСОБА_8 побачив раніше не знайомого ОСОБА_9 та почав з ним спілкуватись. В ході спілкування ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 зайти до нього в указаний будинок та спільно вжити алкогольні напої. ОСОБА_8 та пропозицію ОСОБА_9 відповів згодою.

В послідуючому, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 перебували в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де спільно відпочивали. В ході спілкування, 05 червня 2023 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 побачив у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Аб», і в указаний час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (згідно Указа Президента України Мо64/2022 від 24.02.2022 року).

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна 05 червня 2023 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, скориставшись тим, що контроль зі сторони власника майна відсутній, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, умисно, повторно, таємно з дивану викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6+», IMEЙ НОМЕР_1 , МЕЙ 2 - НОМЕР_2 , SIN НОМЕР_3 , чорного кольору, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 2300 грн. В послідуючому ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просив вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України в частині призначеного йому покарання - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В подальшому у відповідності до ст. 403 КПК України прокурор відмовився від апеляційної скарги на вказаний вирок.

Захисник обвинуваченого та потерпілий в своїх апеляційних скаргах просять вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України в частині призначеного йому покарання - змінити та призначити більш м`яке покарання, аніж призначено судом першої інстанції.

Так, захисник обвинуваченого просить призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185, із застосуванням ст. 69, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, мотивуючи такі вимоги тим, що ОСОБА_8 визнав вину у вчиненні злочину, має позитивні характеристики, відшкодував збитки потерпілому, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, потерпілий наполягав не призначати обвинуваченому суворе покарання.

В свою чергу потерпілий в своїй апеляційній скарзі вказує, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є занадто суворим і що потерпілий не бажав таких наслідків для ОСОБА_8 , вказує на те, що обвинувачений добровільно сплатив йому 4000 грн, претензій він до нього не має, жалкує, що звернувся із заявою до правоохоронних органів, оскільки даний інцидент можна було вирішити самостійно.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подану прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури відмову від апеляційної скарги на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України, проти задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого та потерпілого прокурор заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість.

Захисник обвинуваченого підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, також, підтримав позицію потерпілого, викладену в його апеляційній скарзі. Проти прийняття відмови прокурора від апеляційної скарги захисник не заперечував.

Обвинувачений повністю підтримав думку, висловлену його захисником.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг захисника та потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, який пов`язаний із злочинами проти власності та який виразився у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше судимий за вчинення аналогічного корисливого умисного злочину проти власності, новий умисний корисливий злочин вчинив в період іспитового строк, не працює та не одружений, що свідчить про соціально девіантний спосіб життя і схильність до вчинення злочинів проти власності з метою забезпечення власних потреб, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Врахував і конкретні обставини справи, а саме, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та повне відшкодування збитків, спричинених потерпілому внаслідок викрадення його майна обвинуваченим, обставиною, що обтяжує покарання визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та призначив ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, яке само по собі вже є нижчим від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи, даним про особу обвинуваченого та думці потерпілого щодо розміру покарання, яке б на його думку було справедливим. Обране судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог захисника обвинуваченого та потерпілого щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, аніж обрано судом першої інстанції.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що обвинувачений має позитивні характеристики, відшкодував збитки потерпілому, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, потерпілий наполягав не призначати обвинуваченому суворе покарання, а також посилання потерпілого в апеляційній скарзі на те, що він не має жодних претензій до обвинуваченого були прийняті судом першої інстанції до уваги, враховані та стали підставою для застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що кримінальне правопорушення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України вчинив в період іспитового строку, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2022 року, яким обвинувачений засуджений за вчинення аналогічного корисливого умисного злочину проти власності, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що було враховано судом першої інстанції та у зв`язку із чим застосовано при призначенні остаточного покарання вимоги ст. ст. 71, 72 КК України, які у своїй сукупності обґрунтовано склали остаточне покарання у розмірі 3 років 6 місяців позбавлення волі, а тому правових підстав для суттєвого зменшення покарання ОСОБА_8 , як про це просить захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

Водночас, враховуючи вимоги ст. 403 КПК України та подану прокурором відмову від апеляційної скарги на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України, проти якої учасники судового провадження не заперечували, колегія суддів вважає за можливе прийняти дану відмову прокурора від апеляційної скарги на судове рішення, а провадження в цій частині - закрити.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури від апеляційної скарги на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України.

Апеляційне провадження №11-кп/803/3812/23 в частині апеляційної скарги прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4