Справа № 463/4684/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/903/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього працівника патрульної поліції, не працюючого, розлученого, на утриманні малолітня дитина, інваліда 3-ї групи, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. та призначено покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна та з позбавленням права протягом трьох років обіймати посади в правоохоронних органах та в інших органах державної влади. Вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , діючи у порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 7, 18, 23, 64 Закону України «Про національну поліцію», ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 3 червня 2009, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, діючи умисно, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, з метою власного незаконного збагачення за невстановлених обставин, місці та часі, але не пізніше 08.03.2022, незаконно придбав з метою збуту речовину, яка містить амфетамін, котрий віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено загальною масою 13,6852 грам, що становить великий розмір, яку розфасував у 45 полімерних пакетів із герметичною застібкою, обгорнув полімерною стрічкою та зберігав при собі з метою збуту.

Він же, 08.03.2022 близько 11.00 год., на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 перевіз з метою збуту попередньо придбану речовину, яка містить амфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, що розфасований у 45 полімерних пакетів із герметичною застібкою та обгорнуті полімерною липучою стрічкою, загальною масою 13,6852 грам, становить великий розмір, до території ЛКП «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького», який є місцем масового перебування громадян, що за адресою: м. Львів, вул. Дмитра Вітовського, 51.

Він же залишив 17 обгорнутих липучою стрічкою полімерних пакетів із герметичною застібкою із порошкоподібною речовиною, у якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено загальною масою 4,2004 грам, що становить великий розмір у підходящих, на його думку, місцях для схову (закладки) на території вищезазначеного парку, що за адресою: АДРЕСА_2 , який є місцем призначеним для проведення культурних заходів, тим самим збувши їх, після чого зробив фото даних місць на належний йому мобільний телефон та ще 28 фасованих доз, у яких виявлено амфетамін, загальною масою 9,4848 грам, що становить великий розмір, зберігав при собі з метою збуту.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, пом`якшивши покарання до 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 (три) роки. У решті вирок суду просить залишити без змін.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що оскільки обвинувачений особа молодого віку у вчиненому щиро розкаявся , вину визнав, те, що хоче передати на потреби ЗСУ належний йому автомобіль, має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину та батьків пенсіонерів, є інвалідом третьої групи, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, просить змінити вирок Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2023 року в бік пом`якшення та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, тобто на строк не більше п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням та надати іспитовий строк тривалістю 3 роки. В разі звільнення від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується та не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема і те, що останній не працевлаштований, інвалід 3-ї групи, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Окрім того, колегія суддів враховує , що немає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 чи застосування до нього положень ст. 69 КК України, оскільки відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 є колишнім працівником патрульної поліції, основним обов`язком якого була охорона законності та правопорядку, а інвалідність третьої групи йому була встановлена через тілесне ушкодження, яке він отримав, чинячи опір працівникам поліції при його затриманні 08.03.2022 р.

Відтак, суд першої інстанції, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та фактичних обставин кримінального правопорушення, дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у тому числі застосування до нього положень ст. ст. 69 чи 75 КК України.

Таким чином, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 419, КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4