Справа № 947/6135/24
Провадження № 1-кс/947/2253/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0000147 від 16.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щодо зберігання, носіння бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Як вбачається з клопотання, 15.02.2024 року було виявлено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив про наявність в його сумці гранати та набоїв, в подальшому, під час огляду місця події з участю спеціалістів вибухово-технічної сліжби в сумці ОСОБА_5 було виявлено та вилучено корпус гранати «Ф1» з маркуванням у вигляді літери «У» та маркуванням на нижній частині корпусу «386 140 83Т», яку поміщено до сейф - пакету № АВ 1004675; запал УЗРГМ2 з маркуванням на спусковому важелі 59-83 УЗРГМ- 2, зі зворотньої сторони «386-87-8 » ( остання літера не читаєма ), який поміщено до сейф - пакету № АВ 1004674; дев`яносто набоїв калібру 5,45*39 з маркуванням на донцях гільз «270-89», які поміщено до сейф - пакету НПУ № RIC 2009465; ніж з маркуванням «Columbia Jinlany Company», який поміщено до сейф пакету НПУ № RIC 2009464. Вказані речі та предмети визнано речовим доказом в рамках данного кримінального провадження.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів та просив розглянути клопотання без його участі.

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості, які встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження та користування на наступні речі та предмети:

- корпус гранати «Ф1» з маркуванням у вигляді літери «У» та маркуванням на нижній частині корпусу «386 140 83Т»;

- запал УЗРГМ2 з маркуванням на спусковому важелі 59-83 УЗРГМ- 2, зі зворотньої сторони «386-87-8 » ( остання літера не читаєма );

- дев`яносто набоїв калібру 5,45*39 з маркуванням на донцях гільз «270-89»;

- ніж з маркуванням «Columbia Jinlany Company».

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1