Справа № 569/4586/20
УХВАЛА

10 листопада 2023 рокум.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника РРВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Рівне клопотання захисника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рівне, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2021 року за ч. 2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням ОСОБА_6 , після закінчення іспитового строку.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2021 року визнано ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Таким чином, іспитовий строк розпочався з 13.04.2021 року та закінчився 13.04.2022 року, тобто з моменту проголошення вироку суду.

За період випробувального терміну, засуджений ОСОБА_6 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, від контролю з боку інспекції не ухилявся, обов`язки покладенні на нього судом виконував сумлінно.

Одночасно вказує, що на розгляді Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000117 від 10.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України про обвинувачення ОСОБА_6 (справа № 569/5234/22 суддя ОСОБА_7 ).

Оскільки відносно ОСОБА_6 на даний час відсутні обвинувальні вироки, що набрали законної сили, а також враховуючи те, що термін іспитового строку за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13.04.2021 року закінчився, вважає, що засудженого ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

В судовому засіданні захисник засуджений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили суд його задоволити.

Представник РРВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у судовому клопотання захисника просила вирішити на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку не заперечив.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

За приписами ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічне регулювання містять норми закріплені у ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст.17 КПК України.

Судом встановлено, що на підставі вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2021 року визнано ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

У відповідності до ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Таким чином, вказаний іспитовий строк розпочався з 13.04.2021 року та закінчився 13.04.2022 року.

Згідно ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

За період випробувального терміну, засуджений ОСОБА_6 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, від контролю з боку іпробації не ухилявся, обов`язки покладенні на нього судом виконував сумлінно.

Суд звертає увагу на те, що на розгляді Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000117 від 10.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України про обвинувачення ОСОБА_6 (справа № 569/5234/22 суддя ОСОБА_7 ).

Разом з тим, згідно принципу «презумпції невинуватості» закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Згідно позиції Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).

До цього ж, Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є невинною до того, як це доведено в законному порядку.

Згідно наведеної національної та європейської судової практики, наявність іншого кримінального провадження, при розгляді даного клопотання, розцінюється як передчасне висловлення думки про винуватість, що є порушенням «презумпції невинуватості».

Враховуючи вимоги принципу невинуватості, слід констатувати, що наявність на теперішній час кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , є недостатньою підставою для твердження про вчинення такою особою злочину, так як вину особи не було встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Оскільки відносно ОСОБА_6 на даний час відсутні обвинувальні вироки, що набрали законної сили, а також враховуючи те, що термін іспитового строку за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13.04.2021 року закінчився, суд вважає, що засудженого ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 75, 78 КК України, ст. 537, 539, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рівне, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2021 року за ч. 2 ст.186 КК України - задоволити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рівне, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2021 року за ч. 2 ст.186 КК України, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом семи діб з дня проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1